Статті з відкритим доступом (журнали з відкритим доступом) Автори, статті яких публікуються у відкритому доступі, зберігають усі права на зміст статей. Статті з відкритим доступом зобов’язані публікуватись у розділі Creative Commons Attribution (CC BY) 4.0. Ця ліцензія дозволяє іншим розповсюджувати, редагувати, виправляти та поширювати вашу роботу, якщо вони вказують на ваше авторство. Детальна інформація на сайті Creative Commons: https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/ Дозволи для журналів із відкритим доступом Якщо стаття опублікована у відкритому доступі під ліцензіями CC BY 4.0 або CC BY-NC 4.0 (що було можливо до 15 грудня 2018 року), користувачі можуть відтворити її відповідно до своїх умов. Крім того, якщо стаття була опублікована під CC BY-NC 4.0 (ця ліцензія дає право іншим завантажувати ваші твори та ділитися ними з іншими, якщо вони вказують на ваше авторство, але вони не можуть використовувати їх комерційно в будь-якому випадку), використання для таких комерційних цілей вимагає дозволу: – відтворення вмісту у творі чи продукті, призначених для продажу; – відтворення у презентаціях, брошурах чи інших маркетингових матеріалах, що використовуються для комерційних цілей; – розповсюдження контенту для просування або збуту людини, продукту, послуги чи організації; – обмін текстами та даними з метою створення товарного продукту чи продукту, який отримує вигоду від рекламних надходжень; – використання контенту комерційною особою чи фізичною особою з метою винагороди, прямо чи опосередковано через продаж, ліцензування, просування чи рекламу; – посилання на вміст (електронною поштою, веб-сторінкою, портативним електронним пристроєм чи іншим способом) задля конкретної мети збуту чи реклами людини, продукту, курсу, послуги чи організації з комерційною вигодою. Для отримання більш детальної інформації та запитів дозволу, будь ласка, зв’яжіться з нами.
ІННОВАЦІЙНИЙ ПОТЕНЦІАЛ РІДКОЗЕМЕЛЬНИХ ЕЛЕМЕНТІВ У СТВОРЕННІ РОБОТОТЕХНІЧНИХ СИСТЕМ
Новосад І.Я., Руська Р.В., Пласконь С.А. ІННОВАЦІЙНИЙ ПОТЕНЦІАЛ РІДКОЗЕМЕЛЬНИХ ЕЛЕМЕНТІВ У СТВОРЕННІ РОБОТОТЕХНІЧНИХ СИСТЕМ Мета. Проведення ґрунтовного аналізу логістичних шляхів постачання рідкоземельних елементів у робототехнічний сектор і здійснення прогнозування динаміки ринку цих елементів з урахуванням впливу війни та інших сучасних обставин. Методика дослідження. У дослідженні використано системний та порівняльний аналіз для оцінки ролі рідкоземельних елементів у робототехнічному секторі, економіко-статистичні методи та аналіз часових рядів - для визначення динаміки попиту й пропозиції та формування прогнозів, а також графічні методи візуалізації для узагальнення та інтерпретації отриманих результатів. Результати дослідження. Проаналізовано структурні характеристики глобального ринку робототехніки та визначено масштаби використання рідкоземельних елементів, яких у галузі зафіксовано сорок чотири, з них дев’ятнадцять ідентифіковано як критично важливі. Встановлено, що імпортозалежність виробництва залишається високою, зокрема у сфері напівпровідників, акумуляторів і спеціалізованих сплавів. Обґрунтовано, що домінування Китаю, ПАР, Росії та інших країн у постачанні ключових рідкоземельних ресурсів зумовлює потребу в диверсифікації ланцюгів постачання та посилює геоекономічні ризики. Визначено, що технологічне лідерство США, Японії, Китаю та ЄС у різних сегментах робототехніки супроводжується стійким зростанням виробництва, обумовленим інтенсивною автоматизацією та впровадженням інновацій. Доведено, що критично важливі рідкоземельні елементи істотно впливають на технологічну спроможність сектору та формують його стратегічну вразливість у контексті глобальних торговельних напружень і тарифних бар’єрів. Узагальнено, що зазначені чинники визначають перспективи розвитку галузі та окреслюють необхідність розроблення адаптивних політик ресурсної безпеки. Наукова новизна результатів дослідження. Вперше комплексно обґрунтовано інтегровану роль рідкоземельних елементів у технологічному розвитку та стратегічній стійкості сектору робототехніки, встановлено механізми формування імпортозалежності й ключові вразливості ланцюгів постачання, що, на відміну від існуючих підходів, дає змогу розробити цільові заходи диверсифікації та політики ресурсної безпеки. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути застосовані для удосконалення процесів забезпечення рідкоземельними матеріалами, а також для розроблення рішень, спрямованих на ефективну відповідь майбутнім викликам і підсилення конкурентних позицій на ринку стратегічних ресурсів. Ключові слова: рідкоземельні елементи (РЗЕ), критично важливий матеріал, робототехніка, статистичний метод, прогнозування. Novosad I.Yа., Ruska R.V., Plaskon S.A. INNOVATIVE POTENTIAL OF RARE EARTH ELEMENTS IN CREATING ROBOTIC SYSTEMS Purpose. Conducting a thorough analysis of logistics routes for supplying rare earth elements to the robotics sector and forecasting market dynamics for these elements, taking into account the impact of the war and other current circumstances. Methodology of research. The study uses systematic and comparative analysis to assess the role of rare earth elements in the robotics sector, economic and statistical methods and time series analysis to determine the dynamics of supply and demand and make forecasts, as well as graphical visualization methods to summarize and interpret the results obtained. Findings. The structural characteristics of the global robotics market have been analysed and the scale of use of rare earth elements, of which there are forty-four in the industry, nineteen of which have been identified as critically important, has been determined. It has been established that production remains highly dependent on imports, particularly in the field of semiconductors, batteries and specialised alloys. It has been argued that the dominance of China, South Africa, Russia and other countries in the supply of key rare earth resources necessitates the diversification of supply chains and increases geo-economic risks. It has been determined that the technological leadership of the United States, Japan, China and the EU in various segments of robotics is accompanied by steady growth in production, driven by intensive automation and innovation. It has been proven that critically important rare earth elements significantly affect the technological capacity of the sector and shape its strategic vulnerability in the context of global trade tensions and tariff barriers. It has been summarised that these factors determine the prospects for the development of the industry and outline the need to develop adaptive resource security policies. Originality. For the first time, the integrated role of rare earth elements in the technological development and strategic sustainability of the robotics sector has been comprehensively substantiated, and the mechanisms of import dependency and key vulnerabilities in supply chains have been identified, which, unlike existing approaches, enables the development of targeted diversification measures and resource security policies. Practical value. The results of the study can be used to improve the processes of supplying rare earth materials, as well as to develop solutions aimed at effectively responding to future challenges and strengthening competitive positions in the strategic resources market. Key words: rare earth elements (REE), critical material, robotics, statistical method, forecasting.
ОПТИМІЗАЦІЯ ЛОГІСТИЧНИХ ПРОЦЕСІВ: РОЛЬ АНАЛІТИЧНОГО МОДЕЛЮВАННЯ ТА НЕЧІТКОЇ ЛОГІКИ
Папінко А.І., Лоїк І.О., Мишко С.А., Коваль Ю.Б. Оптимізація логістичних процесів: роль аналітичного моделювання та нечіткої логіки Мета дослідження полягає в обґрунтуванні можливостей оптимізації логістичних процесів на основі застосування методів аналітичного моделювання та інструментарію нечіткої логіки для підвищення ефективності управління матеріальними, інформаційними та фінансовими потоками в умовах невизначеності та ризику. Методика дослідження. Методичною основою дослідження є системний і комплексний підхід до аналізу логістичних систем в умовах багатофакторної невизначеності. У процесі дослідження використано методи теоретичного узагальнення, наукової абстракції, аналізу та синтезу – для виявлення обмежень традиційних статистичних підходів до оцінювання економічної ефективності логістичних процесів. Застосовано порівняльний аналіз класичних методів математичної статистики та сучасних інструментів моделювання нечітких даних. Теоретико-методичне обґрунтування використання апарату теорії нечітких множин і нечіткої логіки здійснено на основі формалізації експертно-лінгвістичної, інтервальної та суперечливої інформації, характерної для логістичних систем. Дослідження має концептуально-аналітичний характер і спрямоване на розробку підходів до побудови адаптивних моделей прогнозування економічної ефективності логістичних проєктів. Результати дослідження. Обґрунтовано доцільність використання аналітичних моделей на основі нечіткої логіки для оптимізації логістичних процесів в умовах нестабільного економічного середовища. Визначено ключові обмеження традиційних статистичних методів при роботі з неповною, суперечливою та нестатистичною інформацією. Запропоновано підхід до інтеграції множинних логістичних функцій у межах єдиної адаптивної моделі, що забезпечує підвищення точності прогнозування економічної ефективності та зниження ризиків управлінських рішень. Доведено необхідність уніфікованого опису матеріальних потоків з урахуванням їх багатовимірності та динамічності. Наукова новизна результатів дослідження. Розвинуто теоретико-методичні засади аналітичного моделювання логістичних систем на основі нечіткої логіки з урахуванням багатофакторної невизначеності українського економічного середовища. Удосконалено підхід до оцінювання економічної ефективності логістичних процесів шляхом інтеграції якісних та кількісних параметрів у межах єдиної моделі. Набули подальшого розвитку положення щодо використання експертно-лінгвістичної інформації у прогнозуванні та управлінні складними динамічними системами. Практична значущість результатів дослідження. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості їх використання для розробки програмного та математичного забезпечення систем підтримки прийняття рішень у сфері логістики. Запропоновані підходи можуть бути впроваджені в діяльність підприємств для підвищення точності прогнозування, оптимізації матеріальних потоків, мінімізації витрат та зниження рівня ризику в умовах невизначеності. Отримані результати також можуть бути використані у навчальному процесі при підготовці фахівців з управління логістичними системами та економіко-математичного моделювання. Ключові слова: логістичні системи, аналітичне моделювання, багатофакторна невизначеність, ланцюги постачань, нечітка логіка. Papinko A.I., Loik I.O., Myshko S.A., Koval Yu.B. OPTIMIZATION OF LOGISTICS PROCESSES IN THE ECONOMY: THE ROLE OF ANALYTICAL MODELING AND FUZZY LOGIC Purpose. The aim of the study is to substantiate the possibilities of optimizing logistics processes based on the application of analytical modeling methods and fuzzy logic tools to improve the efficiency of managing material, information, and financial flows in conditions of uncertainty and risk. Methodology of research. The methodological basis of the study is a systematic and comprehensive approach to the analysis of logistics systems in conditions of multifactorial uncertainty. In the course of the study, methods of theoretical generalization, scientific abstraction, analysis, and synthesis were used to identify the limitations of traditional statistical approaches to assessing the economic efficiency of logistics processes. A comparative analysis of classical methods of mathematical statistics and modern tools for modeling fuzzy data was applied. The theoretical and methodological justification for the use of the apparatus of fuzzy set theory and fuzzy logic was carried out on the basis of formalization of expert-linguistic, interval, and contradictory information characteristic of logistics systems. The study is conceptual and analytical in nature and aims to develop approaches to building adaptive models for forecasting the economic efficiency of logistics projects. Findings. The feasibility of using analytical models based on fuzzy logic to optimize logistics processes in an unstable economic environment has been substantiated. Key limitations of traditional statistical methods when working with incomplete, contradictory, and non-statistical information have been identified. An approach to integrating multiple logistics functions within a single adaptive model is proposed, which improves the accuracy of economic efficiency forecasting and reduces the risks of management decisions. The need for a unified description of material flows, taking into account their multidimensionality and dynamism, has been proven. Originality. Theoretical and methodological foundations of analytical modeling of logistics systems based on fuzzy logic have been developed, taking into account the multifactorial uncertainty of the Ukrainian economic environment. The approach to assessing the economic efficiency of logistics processes has been improved by integrating qualitative and quantitative parameters within a single model. The provisions on the use of expert-linguistic information in forecasting and managing complex dynamic systems have been further developed. Practical value. The practical significance of the results obtained lies in the possibility of their use for the development of software and mathematical support for decision-making systems in the field of logistics. The proposed approaches can be implemented in the activities of enterprises to improve the accuracy of forecasting, optimize material flows, minimize costs, and reduce the level of risk in conditions of uncertainty. The results obtained can also be used in the educational process in the training of specialists in logistics systems management and economic and mathematical modeling. Key words: logistics systems, analytical modeling, multifactor uncertainty, supply chains, fuzzy logic.
ІНФРАСТРУКТУРНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ РОЗВИТКУ РОЗПОДІЛЕНОЇ ГЕНЕРАЦІЇ В КОНТЕКСТІ ПОСИЛЕННЯ КОНКУРЕНТНИХ ПЕРЕВАГ ЕНЕРГЕТИЧНОЇ БЕЗПЕКИ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ
Пуцентейло П.Р., Шевчук С.Д., Вербіцька І.І. ІНФРАСТРУКТУРНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ РОЗВИТКУ РОЗПОДІЛЕНОЇ ГЕНЕРАЦІЇ В КОНТЕКСТІ ПОСИЛЕННЯ КОНКУРЕНТНИХ ПЕРЕВАГ ЕНЕРГЕТИЧНОЇ БЕЗПЕКИ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ Мета. Обгрунтування ролі розподіленої генерації у зміцненні енергетичної безпеки національної економіки, визначення ключових елементів її інфраструктурного забезпечення та формування підходів до подальшого розвитку розподіленої генерації в Україні на засадах конкурентних переваг. Методика дослідження. Методологічною основою дослідження є діалектичний метод наукового пізнання та системний підхід. В процесі дослідження використано комплекс наукових методів, що забезпечують аналіз розвитку розподіленої генерації, зокрема аналізу і синтезу, аналітичний – при опрацюванні літературних та Internet-джерел; статистичний аналіз ‒ при оцінюванні динаміки розвитку розподіленої генерації на основі наведених даних, визначенні тенденцій та ключових напрямів у впровадженні розподіленої генерації та ВДЕ. Застосування трендового аналізу дало змогу ідентифікувати основні чинники впливу на розвиток розподіленої генерації в світі та ЄС. Графічний метод застосовано для візуалізації статистичних даних і трендів, що забезпечує більш наочне представлення динаміки розвитку ВДЕ та спрощує інтерпретацію отриманих результатів. Результати дослідження. Досліджено сутність, структуру та особливості функціонування розподіленої генерації. Розглянуто роль відновлюваних джерел енергії у її розвитку та визначено основні технічні характеристики джерел розподіленої генерації. Проаналізовано теоретичні й прикладні аспекти розвитку розподіленої генерації в сучасних енергетичних системах та її роль у трансформації енергетичної інфраструктури й підвищенні стійкості енергосистем. Визначено ключові елементи інфраструктурного забезпечення функціонування систем розподіленої генерації та уточнено їх значення у зміцненні енергетичної безпеки національної економіки. Обґрунтовано необхідність інтеграції централізованих і децентралізованих джерел енергії в межах сучасної енергетичної системи. Запропоновано концептуальні підходи до формування інфраструктурної моделі розвитку розподіленої генерації, спрямованої на підвищення гнучкості, енергоефективності та надійності функціонування енергетичної системи. Наукова новизна результатів дослідження. Розроблено концепцію гібридної архітектури енергетичної системи України, яка базується на багаторівневій інтеграції централізованої та розподіленої генерації. На відміну від існуючих централізованих моделей, запропонована концепція дає змогу забезпечити двосторонній енергетичний обмін між локальними та національними системами, підвищити стійкість енергетичної інфраструктури та оптимізувати енергетичні потоки. Удосконалено підходи до функціонування розподіленої генерації шляхом створення локальних енергетичних хабів, які інтегрують виробництво, накопичення та споживання енергії різних видів, включаючи відновлювані джерела. Це сприятиме формуванню масштабованої, гнучкої та стійкої енергетичної системи, здатної працювати в ринковому режимі та забезпечувати енергетичну безпеку національної економіки. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження мають важливе прикладне значення для розвитку енергетичної системи України. Запропонована концепція гібридної архітектури та локальних енергетичних хабів дає змогу підвищити стійкість енергетичної інфраструктури, забезпечити інтеграцію централізованої та розподіленої генерації, а також оптимізувати використання відновлюваних джерел енергії. Результати можуть бути використані при розробці енергетичної політики, плануванні інвестицій у розподілену генерацію та формуванні стійкої мультивекторної енергетичної системи. Ключові слова: інфраструктурне забезпечення, конкурентні переваги, розподілена генерація, енергетична безпека, відновлювані джерела енергії, національна економіка, локальні енергетичні хаби, Smart Grid, централізована енергетична система, інтеграція, енергетична стійкість, енергетичні ресурси, повоєнне відновлення. Putsenteilo P.R., Shevchuk S.D., Verbitska I.I. INFRASTRUCTURAL SUPPORT FOR THE DEVELOPMENT OF DISTRIBUTED GENERATION IN THE CONTEXT OF STRENGTHENING THE COMPETITIVE ADVANTAGES OF ENERGY SECURITY FOR THE NATIONAL ECONOMY Purpose. The purpose of this article is to justify the role of distributed generation in strengthening the energy security of the national economy, to identify the key elements of its infrastructure, and to develop approaches for the further development of distributed generation in Ukraine based on competitive advantages. Methodology of research. The methodological foundation of this study is the dialectical method of scientific inquiry and the systems approach. The research employs a range of scientific methods to analyze the development of distributed generation, including analysis and synthesis, as well as analytical methods – specifically, when reviewing literature and online sources; statistical analysis – when assessing the dynamics of distributed generation development based on the provided data, identifying trends and key directions in the implementation of distributed generation and renewable energy sources. The application of trend analysis made it possible to identify the main factors influencing the development of distributed generation globally and in the EU. Graphical methods were used to visualize statistical data and trends, providing a clearer representation of the dynamics of RES development and simplifying the interpretation of the results obtained. Findings. The nature, structure, and operational characteristics of distributed generation have been examined. The role of renewable energy sources in its development has been considered, and the main technical characteristics of distributed generation sources have been identified. The theoretical and applied aspects of distributed generation development in modern energy systems and its role in transforming energy infrastructure and enhancing the resilience of power systems have been analyzed. The key elements of the infrastructure supporting the operation of distributed generation systems have been identified, and their significance in strengthening the energy security of the national economy has been clarified. The necessity of integrating centralized and decentralized energy sources within the modern energy system is substantiated. Conceptual approaches to forming an infrastructure model for the development of distributed generation, aimed at increasing the flexibility, energy efficiency, and reliability of the energy system’s operation, are proposed. Originality. A concept for a hybrid architecture of Ukraine’s energy system has been developed, based on the multi-level integration of centralized and distributed generation. Unlike existing centralized models, the proposed concept enables two-way energy exchange between local and national systems, enhances the resilience of the energy infrastructure, and optimizes energy flows. Approaches to the operation of distributed generation have been improved through the creation of local energy hubs that integrate the production, storage, and consumption of various types of energy, including renewable sources. This will contribute to the development of a scalable, flexible, and resilient energy system capable of operating in a market-based environment and ensuring the energy security of the national economy. Practical value. The findings of this study have important practical implications for the development of Ukraine’s energy system. The proposed concept of a hybrid architecture and local energy hubs makes it possible to enhance the resilience of the energy infrastructure, ensure the integration of centralized and distributed generation, and optimize the use of renewable energy sources. The results can be used in the development of energy policy, planning investments in distributed generation, and the formation of a resilient, multi-vector energy system. Key words: infrastructure provision, competitive advantages, distributed generation, energy security, renewable energy sources, national economy, local energy hubs, Smart Grid, centralized energy system, integration, energy resilience, energy resources, post-war reconstruction.
ФОРМУВАННЯ ІНФОРМАЦІЇ ПАСИВНИХ РАХУНКІВ У БУХГАЛТЕРСЬКОМУ ОБЛІКУ ТА ЇЇ ТРАНСФОРМАЦІЯ У СИСТЕМУ ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ
Кладієв В.М. ФОРМУВАННЯ ІНФОРМАЦІЇ ПАСИВНИХ РАХУНКІВ У БУХГАЛТЕРСЬКОМУ ОБЛІКУ ТА ЇЇ ТРАНСФОРМАЦІЯ У СИСТЕМУ ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ Мета. Обґрунтування ролі пасивних рахунків як теоретичного, методологічного та інституційного базису формування облікової інформації, а також дослідження механізмів її трансформації у систему публічного управління. Методика дослідження. У процесі дослідження використано методи: аналізу і синтезу ‒ при дослідженні сутності пасивних рахунків та їх ролі у формуванні облікової інформації; діалектичний ‒ для розкриття двоїстості господарських процесів і логіки балансової рівності; системний ‒ при обґрунтуванні взаємозв’язку елементів методу бухгалтерського обліку; інституційний ‒ для визначення ролі пасивних рахунків у системі економічних відносин і публічного управління; абстрактно-логічний – при формуванні висновків і узагальненні результатів дослідження. Результати дослідження. Обґрунтовано, що пасивні рахунки виступають системоутворюючим елементом бухгалтерського обліку, який забезпечує ідентифікацію джерел формування ресурсів, узгодженість облікових даних у межах балансової рівності та їх трансформацію у фінансові і нефінансові показники. Встановлено, що на основі пасивних рахунків формується єдина логіка побудови систем бухгалтерського обліку і звітності, яка забезпечує інтеграцію облікових даних та їх агрегування у системі макрообліку. Розроблено модель трансформації облікової інформації у систему публічного управління, що відображає взаємозв’язок між елементами методу бухгалтерського обліку, балансовою рівністю, системою звітності та макроекономічними показниками. Наукова новизна результатів дослідження. Поглиблено теоретико-методологічні засади трактування пасивних рахунків бухгалтерського обліку та обґрунтовано їх інституційний базис як фундаментальна категорія облікової системи і системоутворюючий елемент формування облікової інформації. Розроблено модель трансформації облікових даних у систему публічного управління, яка забезпечує інтеграцію фінансових і нефінансових показників та їх використання на макрорівні. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані для побудови інтегрованих систем бухгалтерського обліку і звітності, підвищення прозорості структури капіталу і зобов’язань, удосконалення інформаційного забезпечення управління підприємствами, інтеграції фінансової, податкової та статистичної інформації, а також підвищення якості макроекономічних показників у системі національних рахунків. Запропоновані підходи можуть бути використані органами державного управління для обґрунтування управлінських рішень, спрямованих на оцінку фінансової стійкості економіки та ефективності економічної політики. Ключові слова: пасивні рахунки, бухгалтерський облік, балансова рівність, облікова інформація, фінансові та нефінансові показники, макрооблік, система національних рахунків, публічне управління. Kladiіev V.М. FORMATION OF PASSIVE ACCOUNT INFORMATION IN ACCOUNTING AND ITS TRANSFORMATION INTO THE PUBLIC GOVERNANCE SYSTEM Purpose. The aim of the article is to substantiate the role of passive accounts as the theoretical, methodological, and institutional basis for the formation of accounting information, as well as to study the mechanisms of its transformation into the public governance system. Methodology of research. The study employs the following methods: analysis and synthesis – to examine the essence of passive accounts and their role in the formation of accounting information; dialectical method – to reveal the dual nature of economic processes and the logic of the accounting equation; systems approach – to substantiate the interrelation of accounting method elements; institutional approach – to determine the role of passive accounts in the system of economic relations and public governance; abstract and logical method – to formulate conclusions and generalize research results. Findings. It is substantiated that passive accounts act as a system-forming element of accounting, ensuring the identification of sources of resource formation, the consistency of accounting data within the accounting equation, and their transformation into financial and non-financial indicators. It is established that passive accounts form a unified logic for building accounting and reporting systems, ensuring the integration of accounting data and their aggregation within macro-accounting systems. A model of transformation of accounting information into the public governance system has been developed, reflecting the interconnection between accounting method elements, the accounting equation, reporting systems, and macroeconomic indicators. Originality. The theoretical and methodological foundations for interpreting accounting liability accounts have been explored in depth, and their institutional basis has been substantiated as a fundamental category of the accounting system and a system-defining element in the generation of accounting information. A model for transforming accounting data into the public governance system has been developed, which ensuring the integration of financial and non-financial indicators and their application at the macro level. Practical value. The obtained results can be used to develop integrated systems of accounting and reporting, enhance the transparency structure of capital and liabilities, improve the information support for enterprise management, integrate financial, tax and statistical information, and improve the quality of macroeconomic indicators in the system of national accounts. The proposed approaches can be used by government agencies to substantiate management decisions aimed at assessing the financial stability of the economy and the effectiveness of economic policy. Key words: passive accounts, accounting, accounting equation, accounting information, financial and non-financial indicators, macro-accounting, system of national accounts, public governance.
НАУКОВІ ЗАСАДИ ІНСТИТУЦІОНАЛЬНОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ АГРАРНОГО УСТРОЮ УКРАЇНИ В УМОВАХ ПОВОЄННОЇ ЄВРОІНТЕГРАЦІЇ
Жук В.М. НАУКОВІ ЗАСАДИ ІНСТИТУЦІОНАЛЬНОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ АГРАРНОГО УСТРОЮ УКРАЇНИ В УМОВАХ ПОВОЄННОЇ ЄВРОІНТЕГРАЦІЇ Мета. Розробка наукових засад інституційної трансформації аграрного устрою в умовах повоєнних інклюзивних викликів та євроінтеграції України. Методика дослідження. Методологічною основою дослідження є комплексний міждисциплінарний підхід до вивчення складних соціально-економічних явищ, який інтегрує положення економічної теорії, інституціоналізму, менеджменту, публічного управління та поведінкової економіки. Для досягнення поставленої мети використано метод системного підходу, моделювання, методи аналізу і синтезу, абстрактно-логічний і монографічний методи. У роботі застосовано системний підхід – для дослідження аграрного устрою як цілісної системи інститутів; метод моделювання – для обґрунтування напрямів його трансформації відповідно до стандартів ЄС; аналіз і синтез – для оцінки сучасного стану аграрного сектору та виявлення інституційних обмежень. Абстрактно-логічний метод використано при формуванні теоретичних узагальнень і висновків, монографічний – для вивчення наукових підходів і узагальнення міжнародного досвіду, порівняльний метод – для зіставлення інституційних моделей України та країн ЄС. Результати дослідження. Доведено, що аграрний устрій доцільно розглядати не як сукупність окремих параметрів розвитку аграрного сектору чи сільських територій, а як цілісний соціально-економічний інститут, у межах якого взаємодіють формальні інститути («правила гри»), неформальні інститути та «організації». Обґрунтовано, що обмеження реформування лише сферою законодавчих і програмних документів не забезпечує глибинних трансформацій, оскільки ігнорує вплив неформальних інститутів, інституційних інтересів та реальну спроможність організацій до реалізації змін. Запропоновано модель аграрного устрою, яка відображає взаємозв’язок між інституційним середовищем, функціоналом організацій, змістом аграрної політики та бажаним порядком соціально-економічної життєдіяльності на сільських територіях. Уточнено зміст понять «аграрний устрій», «модель аграрного устрою» та «державна аграрна політика». Наукова новизна результатів дослідження. Уперше системно сформовано модель інституту аграрного устрою з виокремленням і взаємоузгодженням його основних складових: неформальних інститутів, формальних інститутів і організацій, функціонал яких розкривається через візію, політику, реформи та управління. Дістало подальший розвиток понятійно-категоріальне забезпечення аграрної політики. Практична значущість результатів дослідження. Запропонований модельний підхід може бути використаний для вдосконалення державної аграрної політики, її соціалізації та спрямування на реалізацію національних інтересів України в умовах повоєнного відновлення та євроінтеграції. Запропоновані теоретико-методологічні положення створюють основу для розробки селозберігаючих, інклюзивних і проєвропейських моделей розвитку сільських територій. Ключові слова: інституціональна теорія, аграрний устрій, сільські території, неформальні інститути, формальні інститути, аграрна політика. Zhuk V.M. THE SCIENTIFIC PRINCIPLES OF INSTITUTIONAL TRANSFORMATION OF THE AGRARIAN SYSTEM OF UKRAINE IN THE CONDITIONS OF POST-WAR EUROPEAN INTEGRATION Purpose. The article aims to develop the scientific principles for the institutional transformation of the agrarian system in the conditions of post-war inclusive challenges and Ukraine’s European integration. Methodology of research. The methodological basis of the study is a comprehensive interdisciplinary approach to the study of complex socio-economic phenomena, integrating the principles of economic theory, institutionalism, management, public administration, and behavioural economics. To achieve the set goal, the systems approach, modelling, methods of analysis and synthesis, and abstract and logical and monographic methods were used. This study employs a systems approach to examine the agricultural system as an integrated set of institutions; a modelling method to justify directions for its transformation in accordance with EU standards; and analysis and synthesis to assess the current state of the agricultural sector and identify institutional constraints. The abstract and logical method was used to formulate theoretical generalizations and conclusions; the monographic method – to study scientific approaches and summarize international experience; and the comparative method – to compare the institutional models of Ukraine and EU countries. Findings. The article shows that it is advisable to view the agrarian system not as a set of individual parameters for the development of the agricultural sector or rural areas, but as a holistic socio-economic institution in which formal institutions (“rules of the game”), informal institutions, and “organizations” interact. It was substantiated that limiting reform to the legislative and program documents alone does not yield deep transformations, as it ignores the influence of informal institutions, institutional interests, and the real capacity of organizations to implement changes. The author proposes a model of the agrarian system that reflects the relationships among the institutional environment, the functioning of organizations, the content of agrarian policy, and the desired order of socio-economic life in rural areas. The meaning of the concepts of “agrarian system”, “model of agrarian system”, and “state agrarian policy” is clarified. Originality. For the first time, a model of the agrarian system institute has been systematically formed with the separation and mutual coordination of its main components: informal institutions, formal institutions, and organizations, the functionality of which is revealed through vision, policy, reforms, and management. The conceptual and categorical support for agrarian policy has been further developed. Practical value. The proposed model approach can be used to improve state agrarian policy, its socialization, and its realization of the national interests of Ukraine in the conditions of post-war reconstruction and European integration. The proposed theoretical and methodological provisions provide the basis for the development of village-preserving, inclusive, and pro-European models of rural area development. Key words: institutional theory, agrarian system, rural areas, informal institutions, formal institutions, agrarian policy.
ІННОВАЦІЙНІ ПІДХОДИ ДО ВИКЛАДАННЯ БЕЗПЕКИ ЖИТТЄДІЯЛЬНОСТІ ТА ЦИВІЛЬНОГО ЗАХИСТУ В ЗАКЛАДАХ ПРОФЕСІЙНОЇ ОСВІТИ
Коляса П.І., Башуцька О.С., Завитій О.П. ІННОВАЦІЙНІ ПІДХОДИ ДО ВИКЛАДАННЯ БЕЗПЕКИ ЖИТТЄДІЯЛЬНОСТІ ТА ЦИВІЛЬНОГО ЗАХИСТУ В ЗАКЛАДАХ ПРОФЕСІЙНОЇ ОСВІТИ Мета. Метою статті є теоретичне обґрунтування інноваційних підходів до викладання безпеки життєдіяльності та цивільного захисту в закладах професійної освіти й визначення їх значення для формування професійної компетентності майбутніх фахівців. Методика дослідження. Методологічну основу дослідження становить сукупність загальнонаукових і спеціальних методів пізнання. Застосовано методи аналізу та синтезу для вивчення наукових підходів до викладання безпеки життєдіяльності та цивільного захисту і визначення їхніх ключових характеристик. Системний метод використано для розгляду підготовки здобувачів професійної освіти до безпечної діяльності як цілісної педагогічної системи, що поєднує когнітивний, ціннісно-мотиваційний і поведінковий компоненти. Порівняльний аналіз застосовано з метою зіставлення традиційних та інноваційних підходів до навчання дисциплін безпекового циклу. Узагальнення й абстрагування дали змогу сформулювати теоретичні висновки щодо доцільності впровадження конструктивістського, компетентнісного, ризик-орієнтованого та аксіологічного підходів. Теоретичне моделювання використано для обґрунтування напрямів модернізації методики викладання з урахуванням цифровізації освітнього середовища і застосування симуляційних та імерсивних технологій. Результати дослідження. Обґрунтовано доцільність модернізації викладання безпеки життєдіяльності та цивільного захисту шляхом упровадження інноваційних педагогічних підходів, зокрема використання цифрових, симуляційних та імерсивних технологій, гейміфікації, мікронавчання та інтеграції змісту дисциплін безпекового циклу з професійно орієнтованими предметами. Доведено, що комплексне поєднання когнітивного, ціннісно-мотиваційного та поведінкового компонентів підготовки сприяє формуванню готовності здобувачів освіти до діяльності в умовах ризику та невизначеності. Доведено, що впровадження інноваційних педагогічних технологій сприяє підвищенню ефективності професійної підготовки здобувачів освіти, формуванню їх психологічної готовності до діяльності у кризових ситуаціях та розвитку інформаційно-цифрової компетентності. Наукова новизна результатів дослідження. Набуло подальшого розвитку систематизація та теоретичне узагальнення інноваційних підходів до викладання дисциплін безпекового циклу у закладах професійної освіти на основі інтеграції конструктивістського, ризик-орієнтованого, компетентнісного та аксіологічного підходів. Практична значущість результатів дослідження. Отримані висновки та узагальнення можуть бути використані під час розроблення освітніх програм, навчально-методичного забезпечення та цифрових освітніх ресурсів з безпеки життєдіяльності та цивільного захисту, а також у процесі підвищення кваліфікації педагогічних працівників закладів професійної освіти. Ключові слова: безпека життєдіяльності, цивільний захист, професійна освіта, культура безпеки, цифровізація освіти, інноваційні технології навчання, заклади професійної освіти. Koliasa P.I., Bashutska O.S., Zavytii O.P. Innovative Pedagogical Approaches to Teaching Life Safety and Civil Protection in Vocational Education Institutions Purpose. The aim of this article is to provide a theoretical substantiation of innovative approaches to teaching life safety and civil protection in vocational education institutions and to determine their role for the formation of professional competence of future specialists. Methodology of research. The methodological basis of the study is a set of general scientific and special methods of cognition. Methods of analysis and synthesis were used to study scientific approaches to teaching life safety and civil protection and to determine their key characteristics. A systematic method was used to consider the preparation of vocational education seekers for safe activities as an integrated pedagogical system that combines cognitive, value-motivational, and behavioral components. Comparative analysis was used to compare traditional and innovative approaches to teaching safety-related disciplines. Generalization and abstraction made it possible to formulate theoretical conclusions regarding the feasibility of implementing constructivist, competency-based, risk-oriented, and axiological approaches. Theoretical modeling was used to substantiate the directions of modernization of teaching methods, taking into account the digitalization of the educational environment and the use of simulation and immersive technologies. Findings. The feasibility of modernizing the teaching of life safety and civil protection through the introduction of innovative pedagogical approaches, in particular the use of digital, simulation, and immersive technologies, gamification, microlearning, and the integration of safety cycle disciplines with professionally oriented subjects, has been substantiated. It has been proven that a comprehensive combination of cognitive, value-motivational, and behavioral components of training contributes to the formation of students' readiness for activities in conditions of risk and uncertainty. It has been proven that the introduction of innovative pedagogical technologies contributes to increasing the effectiveness of professional training of students, forming their psychological readiness for activities in crisis situations, and developing information and digital competence. Originality. The systematization and theoretical generalization of innovative approaches to teaching security-related disciplines in vocational education institutions based on the integration of constructivist, risk-oriented, competence-based, and axiological approaches has been further developed. Practical value. The conclusions and generalizations obtained can be used in the development of educational programs, teaching and methodological support, and digital educational resources on life safety and civil protection, as well as in the process of improving the skills of teaching staff of vocational education institutions. Key words: life safety, civil protection, vocational education, safety culture, digitalization of education, innovative learning technologies, vocational education institutions.
FINANCIAL ECOSYSTEM OF GLOBAL ECONOMIC INTEGRATION
Ivashchuk I.O., Uhryn B.V. FINANCIAL ECOSYSTEM OF GLOBAL ECONOMIC INTEGRATION Purpose. The aim of the article is substantiation of the formation of the financial ecosystem of global economic integration as its multi-level environment and identification of its characteristics. Methodology of research. A set of general scientific and special research methods was used to achieve the stated goal, in particular: the method of system analysis was used to form the theoretical and methodological basis of the study; methods of generalization, induction, deduction – to formulate conclusions and generalizations; analysis and synthesis – to identify the characteristics and models of the financial ecosystem of global economic integration; method of comparative analysis – to identify the features of global integration of economies. The empirical part of the study was based on the use of statistical and econometric methods, in particular, cluster analysis, correlation and regression analysis. Findings. It is substantiated that in the conditions of growing global interdependence of countries, a new financial ecosystem is being formed. The evolution of globalization processes and the growth of openness of national economies are confirmed. A comprehensive approach to understanding the financial ecosystem of global economic integration is proposed and its main components are identified. The differences between economies in terms of the level of globalization are determined and it is established that global integration is not the only determinant of economic development; therefore it is advisable to take into account the influence of its individual components. A system of characteristics of the financial ecosystem of global economic integration is proposed and a correlation matrix is ​​constructed in order to identify the relationships between them. A multifactor analysis toolkit was used to assess the impact of a set of factors on the economic well-being of economies. Using cluster analysis methods, clusters of economies were formed according to the characteristics of the financial ecosystem of global economic integration. Models of financial ecosystems of countries' integration into the global economy are proposed. Originality. The conceptual approach to the interpretation of the financial ecosystem of global economic integration as a multi-level dynamic environment and the isolation of its components is substantiated. The work identifies key characteristics of the financial ecosystem of global economic integration, taking into account the level of involvement of economies in global processes. The identification of the impact of the characteristics of the financial ecosystem on the social and economic development of economies, in particular on the level of GDP per capita, has been further developed. Based on the relationship between the levels of financial globalization de facto and de jure, models of financial ecosystems of integration are proposed. Practical value. The results of the study can be used in developing strategies for integrating national economies into the global economic space; to assess the level of integration of countries and determine priority areas of financial policy; as well as in scientific and educational activities. Key words: globalization, global economic integration, economic development, financial ecosystem, Globalization Index, trade globalization, financial globalization, investments, financial flows, financial openness. Іващук І.О., Угрин Б.В. ФІНАНСОВА ЕКОСИСТЕМА ГЛОБАЛЬНОЇ ЕКОНОМІЧНОЇ ІНТЕГРАЦІЇ Мета. Обґрунтування формування фінансової екосистеми глобальної економічної інтеграції як її багаторівневого середовища та ідентифікація її характеристик. Методика дослідження. Для досягнення зазначеної мети було використано сукупність загальнонаукових та спеціальних методів дослідження, зокрема: для формування теоретико-методологічної бази дослідження використано метод системного аналізу; методи узагальнення, індукції, дедукції – для формулювання висновків та узагальнень; аналізу та синтезу – для виокремлення характеристик та моделей фінансової екосистеми глобальної економічної інтеграції; метод порівняльного аналізу – для виявлення особливостей глобальної інтеграції економік. Емпіричну частину дослідження було побудовано на використанні статистичних та економетричних методів, зокрема, кластерного аналізу, кореляційного та регресійного аналізу. Результати дослідження. Обґрунтовано, що в умовах зростання глобальної взаємозалежності країн формується нова фінансова екосистема. Підтверджено еволюцію процесів глобалізації та зростання відкритості національних економік. Запропоновано комплексний підхід до розуміння фінансової екосистеми глобальної економічної інтеграції та виокремлено її основні складові. Визначено відмінності між економіками за рівнем глобалізації та встановлено, що глобальна інтеграція не є єдиною детермінантою економічного розвитку, тому доцільно враховувати вплив її окремих складових. Запропоновано систему характеристик фінансової екосистеми глобальної економічної інтеграції та побудовано матрицю кореляцій з метою виявлення взаємозв’язків між ними. Для оцінювання впливу сукупності факторів на економічний добробут економік використано інструментарій багатофакторного аналізу. Із застосуванням методів кластерного аналізу сформовано кластери економік за характеристиками фінансової екосистеми глобальної економічної інтеграції. Запропоновано моделі фінансових екосистем інтеграції країн у глобальну економіку. Наукова новизна результатів дослідження. Обґрунтовано концептуальний підхід до трактування фінансової екосистеми глобальної економічної інтеграції як багаторівневого динамічного середовища та виокремлення його складових. У роботі ідентифіковано ключові характеристики фінансової екосистеми глобальної економічної інтеграції з урахуванням рівня залученості економік до глобальних процесів. Отримало подальшого розвитку виявлення впливу характеристик фінансової екосистеми на соціально-економічний розвиток економік, зокрема на рівень ВВП на одну особу. На основі співвідношення між рівнями фінансової глобалізації de facto і de jure запропоновано моделі фінансових екосистем інтеграції. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути використані при розробленні стратегій інтеграції національних економік у глобальний економічний простір; для оцінювання рівня інтегрованості країн та визначення пріоритетних напрямів фінансової політики; а також в науковій та освітній діяльності. Ключові слова: глобалізація, глобальна економічна інтеграція, економічний розвиток, фінансова екосистема, Індекс глобалізації, торгова глобалізація, фінансова глобалізація, інвестиції, фінансові потоки, фінансова відкритість.
ІМПЕРАТИВ ІНТЕЛЕКТУАЛІЗАЦІЇ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ БІЗНЕСОМ У КОНТЕКСТІ ПОСИЛЕННЯ ІННОВАЦІЙНОЇ АКТИВНОСТІ ТА КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ ПІДПРИЄМСТВА
Борисяк О.В. ІМПЕРАТИВ ІНТЕЛЕКТУАЛІЗАЦІЇ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ БІЗНЕСОМ У КОНТЕКСТІ ПОСИЛЕННЯ ІННОВАЦІЙНОЇ АКТИВНОСТІ ТА КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ ПІДПРИЄМСТВА Мета. Ідентифікація імперативної закономірності щодо посилення інноваційної активності та конкурентоспроможності підприємства через трансформацію системи управління бізнесом на засадах інтелектуалізації. Методика дослідження. Для розгляду складових екосистеми підприємства з позиції необхідності посилення інноваційної активності та конкурентоспроможності застосовано системний аналіз. Методи абстрагування та діалектичного пізнання дозволили виокремити імператив інтелектуалізації системи управління бізнесом. Застосування методу узагальнення дозволило визначити особливості технологій інтелектуалізації системи управління бізнесом для посилення інноваційної активності та конкурентоспроможності підприємства. Результати дослідження. Стратегія інноваційного розвитку підприємства пов’язана із впровадженням змін і попередження ризиків, а це обумовлює ідентифікувати бізнес-процеси з позиції їхньої сталості та умов для виникнення можливих ризиків. Відзначено, що інноваційна активність підприємства передбачає постійну взаємодію із зовнішнім середовищем і стійкий внутрішній маркетинг. Інтелектуалізація системи управління бізнесом розглядається як спосіб формування клієнтоорієнтованого позиціонування на ринку, складова посилення інноваційної активності та конкурентоспроможності підприємства. Оптимізація бізнес-процесів на засадах інтелектуалізації сприяє структуризації етапів ведення бізнесу, прозорості здійснених операцій, посиленню взаємодії із клієнтами і доступності послуг. Узагальнено особливості технологій інтелектуалізації системи управління бізнесом для посилення інноваційної активності та конкурентоспроможності підприємства. Виокремлено важливість ролі у посиленні інноваційної активності та конкурентоспроможності підприємства функціонування STEM-лабораторій, а також вплив агентів ШІ (штучного інтелекту). Наукова новизна результатів дослідження. Набуло подальшого розвитку положення щодо посилення інноваційної активності та конкурентоспроможності підприємства в умовах трансформації системи управління бізнесом на засадах інтелектуалізації, відмінною особливістю якого є імперативність інтеграції цифрових технологій у бізнес-процеси, розробка і тестування інноваційних продуктів у STEM-лабораторіях, залучення до бізнес-процесів агентів ШІ (штучного інтелекту). Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження сприятимуть підприємствам у посиленні інноваційної активності та конкурентоспроможності через використання сучасних цифрових технологій, зокрема штучного інтелекту та імерсивних технологій, для оптимізації бізнес-процесів у результаті співпраці із представниками науки та інформаційних технологій. Ключові слова: цифровізація бізнесу, цифрові технології, штучний інтелект, інновації, інноваційна активність підприємства, конкурентоспроможність, інвестиції, управління розвитком бізнесу, сталий розвиток. Borysiak O.V. IMPERATIVE OF INTELLECTUALIZATION OF THE BUSINESS MANAGEMENT SYSTEM IN THE CONTEXT OF STRENGTHENING INNOVATIVE ACTIVITY AND COMPETITIVENESS OF ENTERPRISE Purpose. The purpose of the article is to identify the imperative pattern of strengthening the innovative activity and competitiveness of enterprise through the transformation of the business management system based on intellectualization. Methodology of research. System analysis was used to examine the components of the enterprise ecosystem from the perspective of the need to strengthen innovation activity and competitiveness. Methods of abstraction and dialectical cognition made it possible to highlight the imperative of intellectualizing the business management system. The use of the generalization method made it possible to identify the features of technologies for intellectualizing the business management system to enhance the innovative activity and competitiveness of enterprise. Findings. The strategy of innovative development of enterprise is linked to the implementation of changes and risk prevention, which requires identifying business processes from the perspective of their sustainability and conditions for the emergence of possible risks. It is noted that the innovative activity of enterprise involves constant interaction with the external environment and sustainable internal marketing. The intellectualization of business management systems is considered a way to establish customer-oriented positioning in the market, a component of strengthening innovative activity and the competitiveness of enterprise. Optimizing business processes based on intellectualization helps structure the stages of doing business, make transactions more transparent, and boost customer engagement and service accessibility. The features of technologies for the intellectualization of business management systems to enhance the innovative activity and competitiveness of enterprises are summarized. The importance of the role of STEM laboratories in enhancing the innovative activity and competitiveness of enterprises, as well as the influence of AI (artificial intelligence) agents are highlighted. Originality. Further development of provisions has been made in strengthening innovative activity and competitiveness of enterprises under conditions of business management system transformation based on intellectualization, a distinctive feature of which is the imperative integration of digital technologies into business processes, the development and testing of innovative products in STEM laboratories, involvement of AI (artificial intelligence) agents in business processes. Practical value. The research results will help enterprises strengthen their innovation activity and competitiveness through the use of modern digital technologies, in particular artificial intelligence and immersive technologies, to optimize business processes as a result of cooperation with representatives of science and information technologies. Key words: business digitalization, digital technologies, artificial intelligence, innovation, innovative activity of an enterprise, competitiveness, investments, business development management, sustainable development.
ЕФЕКТИВНІСТЬ ВИКОРИСТАННЯ МАТЕРІАЛЬНИХ РЕСУРСІВ ЯК ДРАЙВЕР СТАЛОГО РОЗВИТКУ ЕКОНОМІКИ
Желюк Т.Л. ЕФЕКТИВНІСТЬ ВИКОРИСТАННЯ МАТЕРІАЛЬНИХ РЕСУРСІВ ЯК ДРАЙВЕР СТАЛОГО РОЗВИТКУ ЕКОНОМІКИ Мета. Аналіз ефективності використання матеріальних ресурсів як ключового драйвера сталого розвитку економіки, розробка рекомендацій щодо оптимізації використання матеріальних ресурсів в умовах сучасних викликів для збереження цілісності, екологічного балансу та підвищення якості життя населення. Методика дослідження. Методологічну основу дослідження становить комплекс загальнонаукових методів. Методи аналізу та синтезу використано для оцінювання сучасного стану використання матеріальних ресурсів та виявлення ключових факторів їхньої ефективності. Методи структуризації та систематизації застосовано при узагальненні підходів до управління матеріальними ресурсами в умовах циркулярної, цифрової та інноваційної економіки. Абстрактно-логічний метод використано для формулювання теоретичних узагальнень і висновків щодо ролі ресурсоефективності як драйвера сталого розвитку економіки. Результати дослідження. Встановлено, що ефективність використання матеріальних ресурсів є ключовим чинником забезпечення сталого розвитку економіки в умовах глобальних кліматичних, демографічних та безпекових викликів. Обґрунтовано, що раціональне використання ресурсів сприяє зниженню виробничих витрат, мінімізації негативного впливу на довкілля та підвищенню якості життя населення. Проаналізовано сучасні практики підвищення ресурсоефективності крізь призму циркулярної, цифрової та інноваційної економіки, визначено роль впровадження альтернативних матеріалів і ресурсозберігаючих технологій. Доведено, що застосування цифрових систем управління (зокрема ERP-рішень) забезпечує оптимізацію планування, управління запасами та прогнозування попиту, що підвищує ефективність виробничих процесів. Підтверджено, що інноваційні технології дозволяють досягати більшого економічного результату за меншого обсягу використаних ресурсів. Наукова новизна результатів дослідження. Обґрунтовано, що ефективність використання матеріальних ресурсів слід розглядати як системоутворюючий драйвер сталого розвитку економіки, який, на відміну від традиційних підходів, інтегрує принципи циркулярної економіки, цифровізації та інноваційного управління, що дає змогу підвищити ресурсну продуктивність і екологічну стійкість економічних систем. Удосконалено підходи до управління матеріальними ресурсами шляхом поєднання інструментів цифрового планування, ресурсоефективних технологій та циркулярних моделей виробництва. Набули подальшого розвитку теоретичні положення щодо ролі інноваційних технологій у забезпеченні оптимізації використання ресурсів і формуванні передумов сталого економічного зростання. Практична значущість результатів дослідження. Практична значущість полягає у можливості використання отриманих результатів підприємствами та органами державного управління при формуванні стратегій ефективного використання матеріальних ресурсів. Запропоновані підходи можуть бути застосовані для впровадження ресурсозберігаючих технологій, розвитку циркулярних моделей виробництва, цифровізації управління ресурсами, а також при розробленні політики сталого розвитку та підвищення екологічної безпеки економіки. Ключові слова: матеріальні ресурси, сталий розвиток, ефективність використання, стратегії управління, циркулярна економіка, інноваційні технології, програмне забезпечення «ERP». Zheliuk T.L. EFFECTIVENESS OF MATERIAL RESOURCE USE AS A DRIVER OF SUSTAINABLE ECONOMIC DEVELOPMENT Purpose. The aim of this study is to analyse the efficiency of material resource use as a key driver of sustainable economic development, and to develop recommendations for optimizing the use of material resources in the face of contemporary challenges, with a view to preserving integrity, maintaining ecological balance, and improving the quality of life for the population. Methodology of research. The methodological basis of the study consists of a set of general scientific methods. Methods of analysis and synthesis were used to assess the current state of material resource use and identify key factors affecting their efficiency. Methods of structuring and systematization were applied in generalizing approaches to the management of material resources in the context of a circular, digital, and innovative economy. The abstract and logical method was used to formulate theoretical generalizations and conclusions regarding the role of resource efficiency as a driver of sustainable economic development. Findings. It has been established that the efficient use of material resources is a key factor in ensuring sustainable economic development amid global climate, demographic, and security challenges. It has been demonstrated that the rational use of resources contributes to reducing production costs, minimizing negative environmental impacts, and improving the quality of life for the population. Current practices for improving resource efficiency have been analysed through the lens of the circular, digital, and innovative economy, and the role of introducing alternative materials and resource-saving technologies has been identified. It is demonstrated that the use of digital management systems (in particular, ERP solutions) ensures the optimization of planning, inventory management, and demand forecasting, which increases the efficiency of production processes. It is confirmed that innovative technologies allow for greater economic results with a smaller volume of resources used. Originality. It is substantiated that the efficiency of the use of material resources should be viewed as a systemic driver of sustainable economic development which, unlike traditional approaches, integrates the principles of the circular economy, digitalization, and innovative management, thereby enabling an increase in resource productivity and the environmental sustainability of economic systems. Approaches to material resource management have been improved by combining digital planning tools, resource-efficient technologies, and circular production models. Theoretical provisions regarding the role of innovative technologies in ensuring the optimization of resource use and creating the prerequisites for sustainable economic growth have been further developed. Practical value. The practical significance lies in the ability of businesses and government agencies to utilize the findings when formulating strategies for the efficient use of material resources. The proposed approaches can be applied to the implementation of resource-saving technologies, the development of circular production models, the digitalization of resource management, as well as in the formulation of sustainable development policies and the enhancement of the economy’s environmental safety. Key words: material resources, sustainable development, utilization efficiency, management strategies, circular economy, innovative technologies, ERP software.
МІЖСЕКТОРНЕ ПАРТНЕРСТВО В ДІЯЛЬНОСТІ ЗАКЛАДІВ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я УКРАЇНИ В УМОВАХ ВІЙНИ
Кудим О.В. МІЖСЕКТОРНЕ ПАРТНЕРСТВО В ДІЯЛЬНОСТІ ЗАКЛАДІВ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я УКРАЇНИ В УМОВАХ ВІЙНИ Мета. Узагальнення стану та особливостей міжсекторного партнерства в діяльності закладів охорони здоров’я України в умовах війни, а також аналіз типових програм та ініціатив за участю міжнародних організацій і локальних партнерів. Методика дослідження. У дослідженні застосовано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів: нормативний аналіз законодавчої бази у сфері охорони здоров’я та державно-приватного партнерства; контент-аналіз офіційних звітів і публікацій міжнародних організацій (ВООЗ, ЮНІСЕФ, UNFPA, ПРООН), відкритих даних Міністерства охорони здоров’я України та Національної служби здоров’я України; узагальнення практики реалізації партнерських проєктів у регіонах України; елементи порівняльного аналізу наукових джерел з проблематики міжсекторної взаємодії та реформування системи охорони здоров’я. Результати дослідження. Обґрунтовано, що повномасштабна війна загострила структурні проблеми системи охорони здоров’я України та актуалізувала потребу в міжсекторному партнерстві як механізмі забезпечення її стійкості. Визначено ключові напрями співпраці: забезпечення медичних закладів обладнанням і медикаментами, відновлення інфраструктури, розвиток мобільних медичних сервісів для ВПО, інтеграція послуг із психічного здоров’я в первинну допомогу, розширення реабілітаційних програм за участі громадських і ветеранських організацій. Доведено, що взаємодія державних, муніципальних, міжнародних, громадських і бізнес-структур дозволяє підтримувати функціональну спроможність закладів охорони здоров’я в умовах воєнних викликів. Наукова новизна результатів дослідження. Розроблено систематизацію форм і механізмів міжсекторного партнерства в умовах воєнного стану, що, на відміну від існуючих підходів, дає змогу комплексно визначити його роль як інституційного інструменту підвищення стійкості медичних закладів. Обґрунтовано концептуальне бачення міжсекторної взаємодії через інтеграцію гуманітарного, відновлювального та стратегічного компонентів розвитку системи охорони здоров’я, що дозволяє сформувати цілісну модель її функціонування в кризових умовах. Набуло подальшого розвитку теоретичне положення щодо посилення інституційної спроможності системи охорони здоров’я на засадах партнерської взаємодії різних секторів. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані органами державної влади та місцевого самоврядування при формуванні політики розвитку охорони здоров’я, керівниками медичних закладів – при розробленні моделей партнерської взаємодії, а також у процесі планування післявоєнної відбудови системи охорони здоров’я України на засадах стійкості, інтегрованості та орієнтації на потреби громади. Ключові слова: міжсекторне партнерство, державно-приватне партнерство, заклади охорони здоров’я, стійкість системи охорони здоров’я, міжнародні організації. Kudym O.V. CROSS-SECTOR PARTNERSHIP IN THE ACTIVITIES OF HEALTHCARE INSTITUTIONS OF UKRAINE UNDER WARTIME CONDITIONS Purpose. The aim of the article is to summarize the state and characteristics of cross-sectoral partnerships in the activities of Ukrainian healthcare institutions in wartime, as well as to analyze typical programs and initiatives involving international organizations and local partners. Methodology of research. The study uses a combination of general scientific and special methods: normative analysis of the legislative framework in the field of healthcare and public-private partnerships; content analysis of official reports and publications of international organizations (WHO, UNICEF, UNFPA, UNDP), open data from the Ministry of Health of Ukraine and the National Health Service of Ukraine; generalization of the practice of implementing partnership projects in the regions of Ukraine; elements of comparative analysis of scientific sources on the issues of cross-sectoral interaction and reform of the healthcare system. Findings. It has been substantiated that full-scale war has exacerbated the structural problems of the Ukrainian healthcare system and highlighted the need for intersectoral partnership as a mechanism for ensuring its sustainability. Key areas of cooperation have been identified: providing medical facilities with equipment and medicines, restoring infrastructure, developing mobile medical services for IDPs, integrating mental health services into primary care, and expanding rehabilitation programs with the participation of community and veteran organizations. It has been proven that interaction between state, municipal, international, public, and business structures allows for the maintenance of the functional capacity of healthcare facilities in conditions of military challenges. Originality. A systematization of forms and mechanisms of intersectoral partnership in conditions of martial law has been developed, which, unlike existing approaches, makes it possible to comprehensively define its role as an institutional tool for increasing the resilience of medical institutions. A conceptual vision of cross-sectoral interaction has been substantiated through the integration of humanitarian, restorative, and strategic components of healthcare system development, which allows for the formation of a comprehensive model of its functioning in crisis conditions. The theoretical position on strengthening the institutional capacity of the healthcare system based on partnership between different sectors has been further developed. Practical value. The results obtained can be used by state and local authorities in shaping health care development policy, by heads of medical institutions in developing models of partnership interaction, and in the process of planning the post-war reconstruction of Ukraine's health care system based on sustainability, integration, and community needs. Key words: cross-sector partnership, public-private partnership, healthcare institutions, resilience of the healthcare system, international organizations.
ФІНАНСОВО-ІНВЕСТИЦІЙНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ РОЗВИТКУ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД В УМОВАХ ВОЄННОГО ПЕРІОДУ
Ющик Ю.В. ФІНАНСОВО-ІНВЕСТИЦІЙНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ РОЗВИТКУ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД В УМОВАХ ВОЄННОГО ПЕРІОДУ Мета. Обґрунтування підходів до фінансово-інвестиційного забезпечення розвитку територіальних громад України в умовах воєнного періоду з урахуванням обмеженості ресурсів, підвищених ризиків та необхідності забезпечення життєстійкості громад. Методика дослідження. Методологічною основою дослідження є системний, інституційний, структурно-функціональний та аналітичний підходи. Їх застосування дало змогу розкрити сутність фінансово-інвестиційного забезпечення розвитку територіальних громад у воєнний період, виявити специфіку трансформації бюджетних та інвестиційних механізмів в умовах підвищених ризиків і невизначеності, а також обґрунтувати пріоритетні напрями вдосконалення управління ресурсами на місцевому рівні. Результати дослідження. Уточнено зміст фінансово-інвестиційного забезпечення розвитку територіальних громад як багаторівневої системи, що поєднує бюджетні, інвестиційні та інституційні механізми управління ресурсами в умовах воєнного періоду. Визначено, що воєнний стан зумовлює трансформацію функціональної ролі місцевих бюджетів, переорієнтацію фінансових потоків на потреби соціального захисту, підтримки внутрішньо переміщених осіб, забезпечення критичної інфраструктури та безпекових заходів, що одночасно обмежує можливості реалізації інвестиційних програм розвитку. Систематизовано фінансово-інвестиційні інструменти розвитку громад та запропоновано напрями підвищення ефективності використання ресурсів. Наукова новизна результатів дослідження. Поглиблено теоретичний підхід до трактування фінансово-інвестиційного забезпечення розвитку територіальних громад як інтегрованої системи бюджетних, інвестиційних та інституційних механізмів, адаптованої до умов воєнної економіки. Практична значущість результатів дослідження. Запропоновані підходи можуть бути використані органами місцевого самоврядування при формуванні фінансової політики, розробленні програм місцевого розвитку, підготовці інвестиційних проєктів, удосконаленні бюджетного планування та систем моніторингу використання ресурсів. Ключові слова: фінансово-інвестиційне забезпечення, територіальні громади, воєнний період, воєнна економіка, місцеві бюджети, інвестиційні ресурси, фінансова спроможність, проєктне фінансування, життєстійкість громад, післявоєнне відновлення. Yushchyk Yu.V. FINANCIAL AND INVESTMENT SUPPORT FOR THE DEVELOPMENT OF TERRITORIAL COMMUNITIES UNDER WARTIME CONDITIONS Purpose. The aim of the article is to substantiate approaches to financial and investment support for the development of territorial communities of Ukraine in wartime conditions, taking into account limited resources, increased risks, and the need to ensure the viability of communities. Research methodology. The methodological framework of the study is based on systemic, institutional, structural and functional, and analytical approaches. Their application made it possible to reveal the essence of financial and investment support for the development of territorial communities during the wartime period, identify the specific features of the transformation of budgetary and investment mechanisms under heightened risks and uncertainty, and substantiate priority areas for improving resource management at the local level. Findings. The article clarifies the content of financial and investment support for the development of territorial communities as a multilevel system combining budgetary, investment, and institutional mechanisms of resource management under wartime conditions. It has been determined that martial law causes a transformation of the functional role of local budgets and a reorientation of financial flows toward social protection, support for internally displaced persons, maintenance of critical infrastructure, and security measures, while simultaneously limiting the possibilities for implementing investment development programs. The financial and investment instruments for community development have been systematized, and directions for improving the efficiency of resource use have been proposed. Originality. The theoretical approach to the interpretation of financial and investment support for the development of territorial communities as an integrated system of budgetary, investment and institutional mechanisms adapted to the conditions of the war economy has been deepened. Practical value. The proposed approaches can be used by local governments in forming financial policy, developing local development programs, preparing investment projects, and improving budget planning and systems for monitoring resource use Key words: financial and investment support, territorial communities, wartime period, wartime economy, local budgets, investment resources, financial capacity, project financing, community resilience, post-war recovery.
ДОСЛІДЖЕННЯ МІЖНАРОДНИХ ПРАКТИК УПРАВЛІННЯ ІНВЕСТИЦІЯМИ ДЛЯ РЕАЛІЗАЦІЇ КОМПЛЕКСНИХ ДЕВЕЛОПЕРСЬКИХ ПРОЄКТІВ У РЕАЛІЗАЦІЇ СТРАТЕГІЙ СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ МІСТ
Новіков А.В. ДОСЛІДЖЕННЯ МІЖНАРОДНИХ ПРАКТИК УПРАВЛІННЯ ІНВЕСТИЦІЯМИ ДЛЯ РЕАЛІЗАЦІЇ КОМПЛЕКСНИХ ДЕВЕЛОПЕРСЬКИХ ПРОЄКТІВ У РЕАЛІЗАЦІЇ СТРАТЕГІЙ СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ МІСТ Мета. Систематизація міжнародних практик управління інвестиціями для реалізації комплексних девелоперських проєктів у межах стратегій соціально-економічного розвитку міст та визначення інструментів, що можуть бути адаптовані до умов повоєнного відновлення України. Методика дослідження. Методологічну основу становить міждисциплінарний підхід, що поєднує інструменти економічного аналізу, урбаністики та інвестиційного менеджменту. Використано порівняльний метод для аналізу кейсів Ізраїлю, Кувейту, Хорватії та Боснії і Герцеговини з метою виявлення ефективних моделей управління інвестиціями у девелоперських проєктах. Методи аналізу і синтезу застосовано при опрацюванні аналітичних звітів міжнародних організацій, документів державних інституцій і наукових публікацій. Метод узагальнення використано для систематизації міжнародного досвіду та формування підходів до його адаптації в Україні. Структурно-функціональний підхід дозволив дослідити взаємозв’язок просторового планування, фінансових інструментів та інституційного середовища, а абстрактно-логічний метод – сформулювати теоретичні узагальнення і висновки. Результати дослідження. Доведено, що одними з ефективних механізмів реалізації комплексних девелоперських проєктів є інтеграція просторового планування з фінансовими інструментами, використання державних і квазідержавних інститутів як каталізаторів довгострокового капіталу, розвиток державно-приватного партнерства, удосконалення земельно-майнових реєстрів, застосування політичних гарантій для інвесторів, а також цифровізація проєктного циклу на базі BIM. Відображено, що відбудова житла й інженерної інфраструктури є необхідною, але недостатньою умовою стійкого розвитку, якщо вона не супроводжується покращенням місцевого бізнес-клімату, прозорістю регуляторних процедур і підтримкою підприємництва. Наукова новизна результатів дослідження. Обґрунтовано доцільність переходу в Україні від фрагментарного фінансування девелоперських ініціатив до програмного впровадження інтегрованих територіальних проєктів, що забезпечують узгоджену координацію житлового будівництва, інфраструктурного розвитку, земельної політики та залучення приватного капіталу в межах єдиної урбаністичної інвестиційної моделі. Практична значущість результатів дослідження. Практична цінність полягає у можливості застосування положень у політиці повоєнного відновлення та інвестиційному плануванні міського розвитку в Україні. Запропонований підхід може бути використаний органами державної влади та місцевого самоврядування, відповідними агенціями регіонального розвитку та приватними інвесторами для розробки інтегрованих територіальних девелоперських проєктів, у межах яких житло, транспорт, соціальна інфраструктура та рішення щодо землекористування узгоджуються в єдиній інвестиційній моделі регіонального розвитку. Ключові слова: управління інвестиціями, девелоперські проєкти, післявоєнна відбудова, міський розвиток, нерухомість, державно-приватне партнерство, просторове планування. Novikov A.V. INTERNATIONAL PRACTICES IN INVESTMENT MANAGEMENT FOR INTEGRATED REAL ESTATE DEVELOPMENT PROJECTS WITHIN URBAN SOCIAL AND ECONOMIC DEVELOPMENT STRATEGIES Purpose. The aim of this article is to systematize international investment management practices for the implementation of comprehensive development projects within the framework of urban social and economic development strategies and to identify tools that can be adapted to the conditions of Ukraine’s post-war recovery. Methodology of research. The methodological framework is based on an interdisciplinary approach that combines tools from economic analysis, urban studies, and investment management. A comparative method was used to analyse case studies from Israel, Kuwait, Croatia, and Bosnia and Herzegovina with the aim of identifying effective models for managing investments in development projects. Methods of analysis and synthesis were applied when reviewing analytical reports from international organizations, documents from government institutions, and scientific publications. The generalization method was used to systematize international experience and formulate approaches for its adaptation in Ukraine. The structural-functional approach allowed for the investigation of the interrelationship between spatial planning, financial instruments, and the institutional environment, while the abstract and logical method enabled the formulation of theoretical generalizations and conclusions. Findings. It has been demonstrated that some of the most effective mechanisms for implementing comprehensive development projects include the integration of spatial planning with financial instruments, the use of state and quasi-state institutions as catalysts for long-term capital, the development of public and private partnerships, the improvement of land and property registries, the provision of political guarantees for investors, as well as the digitization of the project cycle based on BIM. It is noted that the reconstruction of housing and engineering infrastructure is a necessary but insufficient condition for sustainable development if it is not accompanied by improvements in the local business climate, transparency of regulatory procedures, and support for entrepreneurship. Originality. The paper demonstrates the feasibility of transitioning in Ukraine from piecemeal funding of development initiatives to the systematic implementation of integrated territorial projects that ensure coordinated planning of housing construction, infrastructure development, land policy, and the attraction of private capital within a unified urban investment model. Practical value. The practical value of the article lies in its applicability to post-war recovery policy and urban investment planning in Ukraine. The proposed approach can be used by national and local authorities, regional development agencies, and private investors to design integrated territorial development projects in which housing, transport, social infrastructure, and land-use decisions are aligned within a single investment framework. It also provides a basis for improving project prioritization, coordinating public and private funding, and reducing the inefficiencies associated with fragmented reconstruction measures. Key words: investment management, development projects, post-war reconstruction, urban development, real estate, public and private partnership, spatial planning.
СИНЕРГІЯ ЦИФРОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ І ФІНТЕХ-РІШЕНЬ У МОДЕРНІЗАЦІЇ УПРАВЛІННЯ АГРАРНИМИ ПІДПРИЄМСТВАМИ
Костецький В.В., Бутов А.М. СИНЕРГІЯ ЦИФРОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ І ФІНТЕХ-РІШЕНЬ У МОДЕРНІЗАЦІЇ УПРАВЛІННЯ АГРАРНИМИ ПІДПРИЄМСТВАМИ Мета. Наукове обґрунтування ролі та можливостей поєднання цифрових технологій і фінтех-рішень (Agri-FinTech) у системі управління аграрними підприємствами, визначення їхнього впливу на ефективність використання земельних ресурсів, фінансову стійкість та конкурентоспроможність суб’єктів господарювання, а також розроблення практичних підходів до інтеграції таких інструментів у діяльність аграрного сектору. Методика дослідження. Методологічною основою дослідження є поєднання загальнонаукових і спеціальних методів, що забезпечило комплексний аналіз процесів цифровізації управління земельними ресурсами в умовах розвитку Agri-FinTech. Зокрема, системний підхід використано для обґрунтування взаємозв’язку цифрових технологій, фінансових інструментів та управління земельними ресурсами як єдиної інтегрованої екосистеми. Аналіз і синтез застосовано при дослідженні сучасних цифрових інструментів та визначенні їх ролі в підвищенні ефективності землекористування. Порівняльний метод використано для зіставлення традиційних і цифрових підходів до управління земельними активами та фінансування аграрного сектору. Методи узагальнення та систематизації дали змогу сформувати концепцію Agri-FinTech як інтегрованого напряму розвитку аграрної економіки. Економіко-аналітичний метод застосовано для оцінки впливу цифрових і фінтех-рішень на ефективність управління земельними ресурсами та зниження трансакційних витрат. Логічний метод використано для обґрунтування причинно-наслідкових зв’язків між цифровізацією, фінансуванням і підвищенням стійкості аграрних підприємств. Результати дослідження. Визначено, що синергія цифрових технологій (GIS, ДЗЗ, Big Data, штучний інтелект, хмарні платформи, цифрові кадастри) та фінтех-рішень (цифрове кредитування, смарт-контракти, блокчейн, токенізація активів, індексне агрострахування) формує принципово нову модель управління аграрними підприємствами. Таке поєднання дає змогу автоматизувати земельні операції, забезпечити прозорість транзакцій, підвищити точність оцінки земель, розширити доступ до фінансування, оптимізувати виробничі процеси та підвищити стійкість аграрного бізнесу. Визначено ключові бар’єри та напрями розвитку Agri-FinTech в умовах воєнних викликів і економічної невизначеності. Наукова новизна результатів дослідження. Обґрунтовано, що інтеграція цифрових агротехнологій і фінансових інструментів у межах концепції Agri-FinTech формує нову парадигму управління земельними ресурсами, яка, на відміну від традиційних підходів, базується на використанні даних у реальному часі, автоматизації транзакцій і токенізації активів, що дає змогу підвищити прозорість земельних відносин, знизити ризики та розширити доступ до фінансування аграрних підприємств. Удосконалено науково-методичні підходи до управління земельним банком аграрних підприємств шляхом інтеграції GIS-технологій, супутникового моніторингу, Big Data та штучного інтелекту з фінтех-рішеннями, що забезпечує підвищення точності оцінки земельних активів і ефективності управлінських рішень. Дістало подальшого розвитку теоретичне обґрунтування використання блокчейн-технологій і смарт-контрактів у земельних відносинах, зокрема щодо автоматизації орендних операцій, забезпечення незмінності кадастрових даних і формування прозорих ланцюгів постачання агропродукції. Практична значущість результатів дослідження. Запропоновані інструменти Agri-FinTech можуть бути використані агропідприємствами, фінансовими установами, інвесторами для підвищення ефективності управління земельним банком підприємств, оптимізації фінансових операцій, зниження ризиків, удосконалення процесів оренди, оцінки та моніторингу земельних активів; а також органами державного управління при розробці політики цифрової трансформації агросектору. Ключові слова: Agri-FinTech, цифрові технології, блокчейн, смарт-контракти, токенізація, GIS, Big Data, управління земельними ресурсами, аграрні підприємства, цифрова трансформація. Kostetskyi V.V., Butov A.M. SYNERGY OF DIGITAL TECHNOLOGIES AND FINTECH SOLUTIONS IN MODERNISING THE MANAGEMENT OF AGRICULTURAL ENTERPRISES Purpose. The aim is to provide a scientific substantiation of the role and potential of integrating digital technologies and FinTech solutions (Agri-FinTech) in the management system of agricultural enterprises, determining their impact on the efficient use of land resources, financial stability and competitiveness of economic entities, as well as developing practical approaches to integrating such tools into the activities of the agricultural sector. Methodology of research. The methodological foundation of this study is a combination of general scientific and specialized methods, which enabled a comprehensive analysis of the processes of digitizing land resource management in the context of Agri-FinTech development. In particular, a systematic approach was used to substantiate the interconnection between digital technologies, financial instruments, and land resource management as a single integrated ecosystem. Analysis and synthesis were applied in the study of modern digital tools and the determination of their role in improving the efficiency of land use. The comparative method was used to contrast traditional and digital approaches to land asset management and financing of the agricultural sector. Methods of generalization and systematization made it possible to formulate the concept of Agri-FinTech as an integrated direction for the development of the agricultural economy. The economic and analytical method was applied to assess the impact of digital and FinTech solutions on the efficiency of land resource management and the reduction of transaction costs. The logical method was used to substantiate the cause-and-effect relationships between digitalization, financing, and the enhancement of agricultural enterprises’ sustainability. Findings. It has been determined that the synergy of digital technologies (GIS, remote sensing, Big Data, artificial intelligence, cloud platforms, digital cadastres) and FinTech solutions (digital lending, smart contracts, blockchain, asset tokenisation, index agricultural insurance) forms a fundamentally new model of agricultural enterprise management. This combination makes it possible to automate land transactions, ensure transaction transparency, improve land valuation accuracy, expand access to financing, optimise production processes, and increase the sustainability of agribusiness. The article identifies key barriers and directions for the development of Agri-FinTech in the context of military challenges and economic uncertainty. Originality. It is substantiated that the integration of digital agricultural technologies and financial instruments within the Agri-FinTech framework creates a new paradigm for land resource management which, unlike traditional approaches, is based on the use of real-time data, transaction automation, and asset tokenization, which makes it possible to increase the transparency of land relations, reduce risks, and expand access to financing for agricultural enterprises. Scientific and methodological approaches to managing the land bank of agricultural enterprises have been improved through the integration of GIS technologies, satellite monitoring, Big Data, and artificial intelligence with FinTech solutions, ensuring greater accuracy in the valuation of land assets and the effectiveness of management decisions. The theoretical rationale for the use of blockchain technologies and smart contracts in land relations has been further developed, particularly regarding the automation of lease transactions, ensuring the immutability of cadastral data, and the formation of transparent supply chains for agricultural products. Practical value. The proposed Agri-FinTech tools can be used by agricultural enterprises, financial institutions, investors to increase the efficiency of land bank management of enterprises, optimize financial transactions, reduce risks, improve leasing processes, assess and monitor land assets; as well as by public administration bodies when developing policies for the digital transformation of the agricultural sector. Key words: Agri-FinTech, digital technologies, blockchain, smart contracts, tokenisation, GIS, Big Data, land resource management, agricultural enterprises, digital transformation.
ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД ЗАХОДУ УКРАЇНИ ФІНАНСОВИМИ РЕСУРСАМИ У ВИКЛИКАХ ВІЙНИ
Шулик Ю.В., Гонтар М.В. ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД ЗАХОДУ УКРАЇНИ ФІНАНСОВИМИ РЕСУРСАМИ У ВИКЛИКАХ ВІЙНИ Мета. Аналіз фінансових ресурсів територіальних громад західних областей під впливом воєнних чинників та релокації капіталу, їх залежності від державного фінансування; оцінювання інвестиційної привабливості регіонів заходу України. Методика дослідження. Теоретичною і методологічною основою дослідження є наукові праці вчених, нормативні та законодавчі акти України з бюджетного законодавства для дослідження фінансових ресурсів громад. В процесі дослідження використовувалися такі методи: абстрактно-логічний (для визначення суті та значення фінансових ресурсів громад), монографічний (при вивченні особливостей фінансування громад України у воєнний період), аналіз та синтез (для аналізу фінансового забезпечення громад, виокремлення особливостей фінансування та потреб змін). Результати дослідження. Проаналізовано фінансові ресурси територіальних громад західних областей України під впливом воєнних чинників та релокації капіталу. Досліджено доходи, у тому числі податкові надходження та офіційні трансферти, видатки на одну громаду в розрізі західних областей у 2021‒2025 роках. Проаналізовано результати оцінки фінансової спроможності територіальних громад у розрізі західних областей. На основі проведеного аналізу громад восьми областей заходу України (Львівської, Тернопільської, Івано-Франківської, Хмельницької, Волинської, Рівненської, Чернівецької та Закарпатської) визначено як змінилось забезпечення їх фінансовими ресурсами в умовах війни. Наукова новизна результатів дослідження. Вперше обґрунтовано, що в умовах повномасштабного вторгнення воєнний стан виступає не лише деструктивним чинником, а й специфічним каталізатором просторово-фінансової трансформації громад заходу України. Це дозволило ідентифікувати зміну парадигми формування місцевих бюджетів, де пріоритет зміщується від зовнішніх дотацій до мобілізації внутрішніх податкових джерел, генерованих релокованим бізнесом та новими логістичними ланцюгами. Дістало подальшого розвитку визначення активізації внутрішнього фінансового потенціалу та інвестиційної привабливості громад для стратегічної стійкості територій, що, на відміну від існуючого, дає змогу виокремити індустріально-логістичні центри та фінансово вразливі, дотаційні території. Це сприятиме пошуку врахування кращих практик управління ресурсами на місцях та вирівнювання розвитку територій. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати дослідження є підґрунтям для вирішення практичних питань для органів місцевого самоврядування щодо вдосконалення стратегічних пріоритетів розвитку громад, посилення їх фінансового забезпечення та інвестиційної привабливості. Ключові слова: фінансові ресурси, громади, місцеві бюджети, податкові надходження, офіційні трансферти, інвестиції. Shulyk Yu.V., Hontar M.V. FINANCIAL PROVISION OF TERRITORIAL COMMUNITIES OF WESTERN UKRAINE UNDER THE CHALLENGES OF WAR Purpose. The aim of the study is to analyse the financial resources of territorial communities of the Western regions under the influence of wartime factors and capital relocation, their dependence on state financing, and to assess the investment attractiveness of the regions of Western Ukraine. Methodology of research. Scientific works of scientists, regulatory and legislative acts of Ukraine on budget legislation for the study of financial resources of communities are the theoretical and methodological basis of the study. The following methods were used in the research process: abstract and logical (to determine the essence and significance of community financial resources), monographic (to study the peculiarities of financing Ukrainian communities during the wartime period), analysis and synthesis (to analyse the financial provision of communities, identify financing features and the need for changes). Findings. The financial resources of territorial communities of the Western regions of Ukraine under the influence of wartime factors and capital relocation were analysed. Revenues, including tax revenues and official transfers, and expenditures per community by western regions in 2021–2025 were examined. The results of the assessment of the financial capacity of territorial communities by Western regions were analysed. Based on the conducted analysis of communities in eight Western regions of Ukraine (Lviv, Ternopil, Ivano-Frankivsk, Khmelnytskyi, Volyn, Rivne, Chernivtsi and Zakarpattia regions), the changes in their financial provision under wartime conditions were determined. Originality. For the first time, it has been substantiated that under conditions of a full-scale invasion, martial law acts not only as a destructive factor but also as a specific catalyst for the spatial and financial transformation of communities in western Ukraine. This has made it possible to identify a shift in the paradigm of local budget formation, where the priority moves from external subsidies to the mobilization of internal tax sources generated by relocated businesses and new logistics chains. Further development has been given to the conceptualization of the activation of internal financial potential and the investment attractiveness of communities as determinants of the strategic resilience of territories. Unlike existing approaches, this makes it possible to distinguish between industrial and logistics centres and financially vulnerable, subsidy-dependent territories. This will facilitate the consideration and implementation of best practices in local resource management and contribute to balancing territorial development. Practical value. The obtained research results provide a basis for addressing practical issues for local self-government bodies regarding the improvement of strategic priorities of community development, strengthening their financial provision and investment attractiveness. Key words: financial resources, communities, local budgets, tax revenues, official transfers, investments.
СИСТЕМА ПЛАНУВАННЯ ТА УПРАВЛІННЯ ДОГОВОРАМИ МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ПОСТАЧАННЯ НА ПІДПРИЄМСТВІ
Брич В.Я., Шаповалов Р.А. СИСТЕМА ПЛАНУВАННЯ ТА УПРАВЛІННЯ ДОГОВОРАМИ МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ПОСТАЧАННЯ НА ПІДПРИЄМСТВІ Мета. Аналіз та обґрунтування системи планування матеріально‑технічного постачання та управління договорами на підприємстві для підвищення ефективності постачання і забезпечення безперервності виробничих процесів. Методика дослідження. У процесі дослідження використано загальнонаукові та спеціальні методи: аналіз і синтез – для узагальнення підходів до управління договірною діяльністю та матеріально-технічним постачанням; системний підхід – для розгляду підприємства як інтегрованої системи, що поєднує планування, облік, контроль та відвантаження продукції; структурно-функціональний аналіз – для визначення взаємозв’язків між підрозділами та процесами; графічний метод – для візуалізації схем організації управління договірною діяльністю; порівняльний аналіз – для узагальнення практичного досвіду підприємств. Результати дослідження. Проведене дослідження показало, що система планування та управління договорами матеріально-технічного постачання забезпечує інтеграцію ключових процесів підприємства: ведення договорів, оформлення наряд-замовлень, контроль надходжень коштів, планування і відвантаження продукції, а також облік реалізації. Функціональні підрозділи – управління збуту, управління маркетингу та зовнішньоекономічних зв’язків, бухгалтерія розрахунково-фінансового відділу, управління оперативного обліку та аналізу дебіторської і кредиторської заборгованості, Центр автоматизованих систем виробництва – виконують чітко розподілені завдання, що забезпечує оперативність і точність виконання договірних зобов’язань. Досліджено вплив організації процесів на своєчасність постачання продукції, оптимізацію використання матеріальних ресурсів та підвищення ефективності управлінських рішень. Наукова новизна результатів дослідження. Встановлено, що ефективне управління договорами матеріально-технічного постачання забезпечується інтеграцією функціональних підрозділів підприємства та регламентованою взаємодією процесів, що сприяє узгодженню планування, обліку, контролю та відвантаження ресурсів. Набуло подальшого розвитку теоретико-методичне забезпечення управління договірними процесами шляхом виокремлення та обґрунтування комплексу організаційно-економічних механізмів, зокрема: механізму координації договірних умов із виробничими потребами, механізму контролю виконання договірних зобов’язань, механізму інформаційного забезпечення прийняття управлінських рішень та механізму оцінювання ефективності договірної діяльності. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути використані підприємствами для вдосконалення системи управління договірною діяльністю, підвищення ефективності матеріально-технічного постачання, оптимізації інформаційних потоків між підрозділами, забезпечення своєчасного виконання договорів та надійного контролю надходжень і витрат ресурсів. Вони також сприяють автоматизації обліку та підвищенню культури управління на підприємстві. Ключові слова: планування ресурсів, управління договорами, матеріально-технічне постачання, ефективність використання матеріальних ресурсів, координація підрозділів, контроль виконання договорів, облік і відвантаження продукції, оптимізація операційних процесів. Brych V.Ya., Shapovalov R.А. SYSTEM FOR PLANNING AND MANAGEMENT OF MATERIAL AND TECHNICAL SUPPLY CONTRACTS AT AN ENTERPRISE Purpose. The aim of this article is to analyse and substantiate a system for planning material and technical supply and managing contracts at an enterprise in order to improve supply efficiency and ensure the continuity of production processes. Methodology of research. General scientific and special methods were used in the process of research: analysis and synthesis – to generalize approaches to managing contractual activities and material and technical supply; systemic approach – to consider the enterprise as an integrated system that combines planning, accounting, control and shipment of products; structural and functional analysis – to determine the relationships between units and processes; graphical method – to visualize the schemes for organizing contractual activities management; comparative analysis – to generalize the practical experience of enterprises. Findings. The study showed that the system of planning and management of material and technical supply contracts ensures the integration of key processes of the enterprise: contract management, execution of work orders, control of cash receipts, planning and shipment of products, as well as accounting for sales. Functional units - sales department, marketing and foreign economic relations department, accounting of the settlement and financial department, department of operational accounting and analysis of receivables and payables, Centre for automated production systems - perform clearly distributed tasks, which ensures the efficiency and accuracy of fulfilment of contractual obligations. The influence of process organization on the timeliness of product delivery, optimization of the use of material resources and increasing the efficiency of management decisions was studied. Originality. It has been established that effective management of material and technical supply contracts is ensured by the integration of the enterprise’s functional units and the regulated interaction of processes, which facilitates the coordination of planning, accounting, control, and shipment of resources. The theoretical and methodological framework for managing contractual processes has been further developed by identifying and substantiating a set of organizational and economic mechanisms, including: a mechanism for coordinating contractual terms with production needs, a mechanism for monitoring the fulfilment of contractual obligations, a mechanism for providing information to support managerial decision-making, and a mechanism for evaluating the effectiveness of contractual activities. Practical value. The research results can be used by enterprises to improve the contractual management system, increase the efficiency of material and technical supply, optimize information flows between departments, and ensure timely execution of contracts and reliable control of resource receipts and expenditures. They also contribute to the automation of accounting and increase the management culture at the enterprise. Key words: resource planning, contract management, material and technical supply, efficiency of material resources use, coordination of departments, control of contract execution, accounting and shipment of products, optimization of operational processes.
ефективність використання матеріальних ресурсів
ЦИФРОВА ТРАНСФОРМАЦІЯ МИТНОГО АДМІНІСТРУВАННЯ ЯК ДРАЙВЕР МОДЕРНІЗАЦІЇ МИТНОЇ СФЕРИ ДЕРЖАВИ
Сидорович О.Ю., Смалюк А.М. Цифрова трансформація митного адміністрування як драйвер модернізації митної сфери держави Мета. Комплексне розкриття сучасного стану цифрової трансформації митного адміністрування в Україні, ідентифікація ключових проблем, обмежень та пріоритетних напрямів цифрової трансформації митної системи держави в умовах сучасних безпекових викликів. Методика дослідження. У процесі дослідження використано сукупність загальнонаукових і спеціальних методів наукового пізнання, зокрема, методи індукції та дедукції застосовано на етапі збору, систематизації та узагальнення інформації для виявлення тенденцій розвитку цифрової трансформації митного адміністрування; методи аналізу і синтезу використано для оцінювання сучасного стану впровадження інформаційних продуктів у діяльність митних органів України, а також для формування узагальнених висновків щодо результативності цифрових трансформацій. Результати дослідження. Розглянуто теоретико-методологічні засади цифрової трансформації митного адміністрування, проаналізовано сучасні тенденції впровадження інформаційно-комунікаційних систем у діяльність митних органів України, зокрема розвиток електронного декларування, систем транзитного контролю (NCTS), управління митними ризиками, електронних гарантій та інтегрованих цифрових платформ взаємодії з суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності. Встановлено, що цифровізація митного адміністрування суттєво підвищує ефективність митного контролю, забезпечує прискорення та спрощення митних процедур, знижує рівень адміністративного навантаження на бізнес і посилює прозорість митних операцій. Визначено, що подальший розвиток цифрової трансформації митної сфери пов’язаний із поглибленням інтеграції національних ІТ-систем до європейського цифрового митного простору, гармонізацією з вимогами EU Customs Data Model та MASP-C, а також удосконаленням архітектури взаємодії між митними інформаційними системами. Перспективними напрямами є розвиток інтелектуальних аналітичних інструментів, розширення застосування автоматизованих систем контролю та посилення кіберзахисту митної ІТ-інфраструктури. Наукова новизна результатів дослідження. Вперше обґрунтовано, що цифрова трансформація митного адміністрування є цілісним, багатовимірним процесом інституційної, організаційної та технологічної модернізації митної сфери, який, на відміну від існуючих підходів, базується на комплексній інтеграції принципів системності, інтероперабельності, ризик-орієнтованого управління, кібербезпеки та гармонізації з міжнародними стандартами, що дає змогу сформувати адаптивну та сумісну з європейським цифровим простором модель митного адміністрування. Удосконалено наукове обґрунтування ролі цифрової трансформації митної сфери як ключового драйвера модернізації митної системи держави, що, на відміну від традиційних підходів, враховує комплексний вплив євроінтеграційних процесів, безпекових викликів та необхідності синхронізації з європейськими цифровими митними стандартами. Набуло подальшого розвитку визначення ключових напрямів впровадження цифрових технологій у митній сфері, зокрема розвиток систем електронного декларування та транзитного контролю (NCTS), використання ризик-орієнтованих аналітичних інструментів, цифровізація процедур митного оформлення та інтеграція національної митної ІТ-архітектури до стандартів EU Customs Data Model та MASP-C, що дозволяє підвищити ефективність митного контролю та прозорість митних процедур. Дістало подальшого розвитку положення про те, що поглиблення цифрової трансформації митного адміністрування формує передумови для створення сучасної, ефективної та інституційно спроможної митної системи України, сумісної з цифровою інфраструктурою ЄС. Практична значущість результатів дослідження. Обґрунтовані за результатами дослідження висновки і пропозиції можуть бути використані при формуванні стратегічних напрямів розвитку цифрових інструментів митної сфери в Україні, що сприятиме підвищенню ефективності митної системи, зниженню рівня тіньової економіки та посиленню фіскальної стійкості держави в умовах цифрової трансформації та глобальних економічних викликів. Ключові слова: митне адміністрування, цифрові технології, цифрова трансформація, цифровізація, митний контроль, митна сфера, модернізація митниці, NCTS, АЕО. Sydorovych O.Yu., Smaliuk A.M. Digital Transformation of Customs Administration as a Driver of Modernization of the State Customs Sector Purpose. The aim of this article is to provide a comprehensive examination of the current state of digital transformation of customs administration in Ukraine, identification of key challenges, constraints and priority directions for the digital transformation of the state’s customs system in the context of contemporary security challenges. Methodology of research. A combination of general scientific and specialised methods of scientific inquiry were used in the research process, in particular, the methods of induction and deduction were applied at the stage of collecting, systematizing, and generalizing information in order to identify trends in the development of the digital transformation of customs administration. The methods of analysis and synthesis were used to assess the current state of implementation of information products in the activities of the customs authorities of Ukraine, as well as to formulate generalized conclusions regarding the effectiveness of digital transformations. Findings. The theoretical and methodological foundations of the digital transformation of customs administration have been examined, and current trends in the implementation of information and communication systems within the activities of the customs authorities of Ukraine have been analysed, in particular the development of electronic declaration, transit control systems (NCTS), customs risk management, electronic guarantees, and integrated digital platforms for interaction with foreign economic activity operators. It has been established that the digitalization of customs administration significantly increases the efficiency of customs control, ensures the acceleration and simplification of customs procedures, reduces the administrative burden on business, and enhances the transparency of customs operations. It has been determined that the further development of the digital transformation of the customs sector is associated with deeper integration of national IT systems into the European digital customs space, harmonization with the requirements of the EU Customs Data Model and MASP-C, as well as the improvement of the architecture of interaction between customs information systems. Promising directions include the development of intelligent analytical tools, the expansion of automated control systems, and the strengthening of cybersecurity within the customs IT infrastructure. Originality. For the first time, it has been substantiated that the digital transformation of customs administration is a holistic, multidimensional process of institutional, organizational, and technological modernization of the customs sphere, which, unlike existing approaches, is based on the integrated implementation of the principles of systemacity, interoperability, risk-oriented management, cybersecurity, and harmonization with international standards, thereby enabling the formation of an adaptive model of customs administration compatible with the European digital environment. The scientific substantiation of the role of digital transformation of the customs sector as a key driver of modernization of the state's customs system has been improved, which, unlike traditional approaches, takes into account the complex impact of European integration processes, security challenges, and the need for synchronization with European digital customs standards. The identification of key areas for the implementation of digital technologies in the customs sector has been further developed, in particular the development of electronic declaration and transit control systems (NCTS), the use of risk-based analytical tools, the digitalization of customs clearance procedures, and the integration of the national customs IT architecture into the EU Customs Data Model and MASP-C standards, which allows for increased efficiency of customs control and transparency of customs procedures. The position that deepening the digital transformation of customs administration creates the prerequisites for creating a modern, effective and institutionally capable customs system of Ukraine, compatible with the EU digital infrastructure, was further developed. Practical value. The conclusions and proposals substantiated within the study can be used in the formation of strategic directions for the development of digital tools in the customs sector of Ukraine, contributing to increased efficiency of the customs system, reduction of the shadow economy, and strengthening of the fiscal stability of the state under conditions of digital transformation and global economic challenges. Key words: customs administration, digital technologies, digital transformation, digitalization, customs control, customs sector, customs modernization, NCTS, AEO.
ЕКОЛОГО-ЕКОНОМІЧНІ АСПЕКТИ ВИКОРИСТАННЯ БАКТЕРИЦИДНО-ФУНГІЦИДНИХ ДОБРИВ У ТЕХНОЛОГІЇ ВИРОЩУВАННЯ ПШЕНИЦІ ЯРОЇ
Ящук Т.С., Самець Н.П., Довгань О.М. ЕКОЛОГО-ЕКОНОМІЧНІ АСПЕКТИ ВИКОРИСТАННЯ БАКТЕРИЦИДНО-ФУНГІЦИДНИХ ДОБРИВ У ТЕХНОЛОГІЇ ВИРОЩУВАННЯ ПШЕНИЦІ ЯРОЇ Мета. Оцінювання ефективності застосування бактерицидно-фунгіцидних добрив у формуванні продуктивності агроценозу пшениці ярої в умовах агрокліматичних впливів зони Західного Лісостепу. Методика дослідження. Теоретичною та методологічною основою досліджень слугували спеціалізовані та загальноприйняті методи і методики, які застосовуються в агрономії, а для досягнення поставленої мети були використані загальнонаукові і спеціальні методи, такі як: індукція та дедукція – для пошуку, систематизації та обробки досліджуваної інформації; логічний – для узагальнення опрацьованого масиву даних; польовий – для спостереження за ростом і розвитком рослин під час вегетації, формування урожайності; лабораторний – для визначення якісних показників зерна; математично-статистичний – проведення дисперсійного аналізу; розрахунково-порівняльний – для визначення урожайності, економічної оцінки досліджуваних елементів технології; таблично-графічний – для наочного викладення систематизованої інформації; абстрактно-логічний та узагальнення – для формування висновків і пропозицій з проведеного дослідження. Результати дослідження. Обґрунтовано еколого-економічну раціональність та ефективність застосування бактерицидно-фунгіцидних добрив для підвищення урожайності пшениці ярої та якості зерна і стійкості її до шкідливих організмів. Встановлено, що високого рівня продуктивності пшениці ярої досягнуто за рахунок дії впливу бактерицидно-фунгіцидних добрив Silver Phos та ВЕРНО FG у варіантах з обробкою посівів по вегетації дворазово у фазу кущіння та у фазу виходу в трубку (+0,44 т/га та +0,49 т/га у кращих варіантах). Умовно чистий прибуток у цих варіантах становив 31539; 31718 грн/га, рівень рентабельності – 153,8; 156,2 %. Встановлено незначну ураженість посівів збудниками піренофорозу, септоріозу та борошнистої роси, інших уражень посівів не відзначали. Аргументовано еколого-економічну доцільність інтеграції бактерицидно-фунгіцидних добрив (БФД) у технологію вирощування пшениці ярої як інструменту управління продуктивністю і стресостійкістю рослин. Визначено, що використання БФД є важливим фактором реалізації генетичного потенціалу сучасних сортів пшениці в умовах нестабільного зволоження, забезпечуючи перехід зерна до вищого класу якості за рахунок підвищення вмісту клейковини і білка в зерні. Наукова новизна результатів дослідження. Дістало подальшого розвитку положення щодо синергічної дії мікробних агентів та мінеральних компонентів, що дозволяє не лише пригнічувати розвиток фітопатогенів, а й підвищувати урожайність культури: використання бактерицидно-фунгіцидних добрив у системі живлення пшениці ярої забезпечило сумарний ефект приросту урожайності на рівні 6,4-7,1%. Практична значущість результатів дослідження. Результати наукових досліджень можуть бути використані для впровадження ефективних технологічних елементів управління продуктивністю зернових колосових культур в умовах Західного Лісостепу за використання бактерицидно-фунгіцидних добрив, що сприятиме зростанню виробництва високоякісного зерна та економічної доцільності, що забезпечується окупністю вкладених коштів. Ключові слова: зернові колосові культури, пшениця яра, урожайність, бактерицидно-фунгіцидні добрива, конкурентоздатність, прибутковість. Yashchuk T.S., Samets N.P., Dovhan O.M. ENVIRONMENTAL AND ECONOMIC ASPECTS OF THE USE OF BACTERICIDAL AND FUNGICIDAL FERTILIZERS IN THE TECHNOLOGY OF GROWING SPRING WHEAT Purpose. The aim of the article is to evaluate the effectiveness of the use of bactericidal and fungicidal fertilizers in shaping the productivity of the spring wheat agrocenosis under the agro climatic influences of the Western Forest-Steppe zone. Methodology of research. The theoretical and methodological basis of the research was specialized and generally accepted methods and techniques used in agronomy. To achieve the set goal, general scientific and special methods were used, such as: induction and deduction – for searching, systematizing and processing the studied information; logical – for generalizing the processed data set; field – for observing the growth and development of plants during the growing season, the formation of yield; laboratory – for determining the qualitative indicators of grain; mathematical and statistical – conducting variance analysis; computational and comparative – for determining yield, economic assessment of the studied elements of technology; tabular and graphical – for a visual presentation of systematized information; abstract and logical and generalization – for forming conclusions and proposals from the conducted research. Findings. The ecological and economic rationality and effectiveness of the use of bactericidal-fungicidal fertilizers to increase the yield of spring wheat and the quality of grain and its resistance to harmful organisms have been substantiated. It has been established that a high level of spring wheat productivity was achieved due to the action of the bactericidal and fungicidal fertilizers Silver Phos and VERNO FG in variants with the treatment of crops during the vegetation period twice in the tillering phase and in the tube phase (+0.44 t/ha and +0.49 t/ha in the best variants). Conditionally, the net profit in these variants was 31539; 31718 UAH/ha, the level of profitability – 153.8; 156.2%. A slight incidence of crops affected by pathogens of pyrenophorosis, septoria and powdery mildew was established, other crop lesions were not noted. The ecological and economic feasibility of integrating bactericidal and fungicidal fertilizers (BFD) into the technology of growing spring wheat as a tool for managing productivity and stress resistance of plants is argued. It is determined that the use of BFD is an important factor in realizing the genetic potential of modern wheat varieties in conditions of unstable moisture, ensuring the transition of grain to a higher quality class by increasing the content of gluten and protein in grain. Originality. The position on the synergistic action of microbial agents and mineral components has been further developed, which allows not only to suppress the development of phytopathogens, but also to increase crop yield: the use of bactericidal and fungicidal fertilizers in the spring wheat nutrition system provided a total yield increase effect of 6.4-7.1%. Practical value. The results of scientific research can be used to implement effective technological elements for managing the productivity of grain crops in the conditions of the Western Forest-Steppe using bactericidal and fungicidal fertilizers, which will contribute to the growth of high-quality grain production and economic feasibility, which is ensured by the return on investment. Key words: cereal crops, spring wheat, yield, bactericidal and fungicidal fertilizers, competitiveness, profitability.
ІСТОРИЧНІ АСПЕКТИ ПОШИРЕННЯ ПШЕНИЦІ В ЄВРОПІ ТА УКРАЇНІ І РОЛЬ НАУКОВО-ДОСЛІДНИХ УСТАНОВ У ЇЇ ВПРОВАДЖЕННІ У СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЦТВО
Ковалишин Н.М. ІСТОРИЧНІ АСПЕКТИ ПОШИРЕННЯ ПШЕНИЦІ В ЄВРОПІ ТА УКРАЇНІ І РОЛЬ НАУКОВО-ДОСЛІДНИХ УСТАНОВ У ЇЇ ВПРОВАДЖЕННІ У СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЦТВО Мета. Дослідження особливостей поширення пшениці у практиці ведення сільського господарства Європи і України, оцінювання ролі науково-дослідних установ і, зокрема, Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції ІСГ Карпатського регіону НААН у цьому процесі. Методика дослідження. Теоретичною і методологічною основою дослідження є системний підхід до розгляду явищ і процесів в історичному аспекті, з використанням результатів досліджень українських та зарубіжних авторів, що присвячені питанням поширення та впровадження пшениці як культури у сільськогосподарське виробництво України та Європи. Для досягнення мети та отримання результатів дослідження використано низку загальнонаукових, власне історичних та спеціальних методів дослідження: монографічний – для вивчення літературних джерел з досліджуваної теми; індукції та дедукції – для пошуку, систематизації та обробки необхідної інформації; логічний – для узагальнення усього процесу у теоретичній формі закономірностей; історичні методи (хронологічний, синхронний, періодизації, ретроспективний, структурно-системний) – для дослідження явищ у просторі і часі; таблично-графічний – для наочного викладення систематизованої інформації; абстрактно-логічний та узагальнення – для формування висновків і пропозицій з проведеного дослідження. Результати дослідження. Виокремлено основні історичні періоди поширення та впровадження пшениці у сільськогосподарське виробництво України та Європи. Визначено роль основних селекційних центрів та науково-дослідних установ у виведенні сортів пшениці озимої та їх розповсюдженні, в удосконаленні технологій вирощування культури у змінних умовах клімату. Оцінено сучасний стан сортових ресурсів пшениці озимої в Україні, визначено частку сортів іноземної селекції у національному аграрному виробництві. Проведено порівняльний аналіз якісних характеристик та сортових особливостей різних сортів вітчизняної і зарубіжної селекції, обґрунтовано переваги традиційних та сучасних сортів за урожайністю, екологічною пластичністю, адаптованістю, стійкістю до стресових умов середовища. Проаналізовано динаміку урожайності пшениці озимої та пшениці ярої у аграрному секторі України за останні роки, акцентовано увагу на особливостях використання окремих технологічних прийомів у вирощуванні пшениці для досягнення максимальної реалізації потенційної продуктивності сортів в умовах економічних та агрокліматичних викликів. Наукова новизна результатів дослідження. Дістало подальшого розвитку дослідження еволюції впровадження пшениці у сільськогосподарське виробництво та ролі селекційних науково-дослідних установ у цьому процесі. Практична значущість результатів дослідження. Використання результатів досліджень сприятиме подальшому залученню вітчизняних та зарубіжних сортів пшениці озимої у селекційний процес створення нових високопродуктивних, екологічно пластичних, стійких до стресових умов середовища сортів в умовах змін клімату, поширенню і використанню їх в аграрному виробництві України та Європи. Ключові слова: озима пшениця, яра пшениця, сорт, селекція, агротехнології, адаптивність, біотичні та абіотичні фактори. Kovalyshyn N.M. HISTORICAL ASPECTS OF THE SPREAD OF WHEAT IN EUROPE AND UKRAINE AND THE ROLE OF SCIENTIFIC AND RESEARCH INSTITUTIONS IN ITS INTRODUCTION INTO AGRICULTURAL PRODUCTION Purpose. The aim of the article is to study the peculiarities of the spread of wheat in the practice of agricultural management in Europe and Ukraine. To assess the role of scientific and research institutions and, in particular, the Ternopil State Agricultural Research Station of the IAP of the Carpathian region of the NAAS in this process. Methodology of research. The theoretical and methodological basis of the study is a systematic approach to considering phenomena and processes in a historical aspect, using the results of research by Ukrainian and foreign authors devoted to the issues of the spread and introduction of wheat as a crop into agricultural production in Ukraine and Europe. To achieve the goal and obtain the results of the study, a number of general scientific, historical and special research methods were used: monographic – for studying literary sources on the topic under study; induction and deduction – for searching, systematizing and processing the necessary information; logical – for generalizing the entire process in the theoretical form of regularities; historical methods (chronological, synchronous, periodization, retrospective, structural and systematic) – for studying phenomena in space and time; tabular and graphical – for a visual presentation of systematized information; abstract and logical and generalization – for forming conclusions and proposals from the conducted research. Findings. The main historical periods of the spread and introduction of wheat into agricultural production in Ukraine and Europe are identified. The role of the main breeding centres and research institutions in the development of winter wheat varieties and their distribution, in improving crop cultivation technologies in changing climate conditions is determined. The current state of winter wheat varietal resources in Ukraine is assessed, the share of foreign selection varieties in national agricultural production is determined. A comparative analysis of the qualitative characteristics and varietal features of various varieties of domestic and foreign selections is carried out, the advantages of traditional and modern varieties in terms of yield, ecological plasticity, adaptability, and resistance to stressful environmental conditions are substantiated. The dynamics of winter wheat and spring wheat yields in the agricultural sector of Ukraine in recent years are analysed, and attention is focused on the features of the use of individual technological techniques in wheat cultivation to achieve maximum realization of the potential productivity of varieties in conditions of economic and agro climatic challenges. Originality. Research of the evolution of the introduction of wheat into agricultural production and the role of breeding scientific and research institutions in this process has been further developed. Practical value. The use of the research results will contribute to the further involvement of domestic and foreign varieties of winter wheat in the breeding process of creating new highly productive, environmentally plastic, resistant to stressful environmental conditions varieties in the conditions of climate change, their distribution and use in agricultural production in Ukraine and Europe. Key words: winter wheat, spring wheat, variety, breeding, agricultural technologies, adaptability, biotic and abiotic factors.
СТРАТЕГІЧНІ СЦЕНАРІЇ КЛАСТЕРНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ РЕГІОНАЛЬНОЇ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ ПОБУТОВИМИ ВІДХОДАМИ (НА ПРИКЛАДІ ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ)
Кривокульська Н.М., Гунько С.І. СТРАТЕГІЧНІ СЦЕНАРІЇ КЛАСТЕРНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ РЕГІОНАЛЬНОЇ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ ПОБУТОВИМИ ВІДХОДАМИ (НА ПРИКЛАДІ ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ) Мета. Формування стратегічних сценаріїв кластерної організації регіональної системи управління побутовими відходами з урахуванням просторово-логістичних, інституційних та соціально-сервісних параметрів території (на прикладі Тернопільської області) та обґрунтування вибору оптимального варіанту такого сценарію. Методика дослідження. Методологічною основою дослідження є поєднання системного, сценарного та цільового підходів до організації регіональної системи управління побутовими відходами. У статті застосовано методи структурно-функціонального аналізу – для обґрунтування ієрархії пріоритетів управління відходами та визначення інструментів і показників їх реалізації; порівняльного аналізу – для зіставлення альтернативних стратегічних сценаріїв кластерної організації; просторово-логістичного аналізу – для оцінювання територіальної конфігурації кластерів і мінімізації відстаней транспортування; аналітичного узагальнення – для формування висновків щодо вибору оптимального сценарію кластерної організації регіональної системи управління побутовими відходами Тернопільської області. Інформаційну базу дослідження становлять нормативно-правові акти України, Методичні рекомендації з розроблення регіональних планів управління відходами, статистичні та аналітичні матеріали Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації. Результати дослідження. З позиції цільового підходу обґрунтовано доцільність формування кластерної моделі регіональної системи управління побутовими відходами як інструменту досягнення показників п’ятиступеневої ієрархії управління відходами. Розроблено та проаналізовано три альтернативні стратегічні сценарії кластеризації території Тернопільської області, що відрізняються просторово-логістичною конфігурацією, інституційною логікою формування та рівнем територіальної збалансованості. Порівняльна оцінка дозволила виявити просторово-логістичні диспропорції у досліджуваних варіантах, що базуються виключно на адміністративному поділі, визначити ризики інфраструктурного перевантаження та концентрації потоків відходів, а також обґрунтувати вибір найбільш збалансованого сценарію поділу області на чотири кластери на основі оптимальної логістики. Доведено, що запропонований сценарій кластерної організації регіональної системи управління побутовими відходами створює передумови для підвищення інституційної керованості цієї системи, скорочення транспортних витрат і поступового переходу до принципів циркулярної економіки. Наукова новизна результатів дослідження. Удосконалено підхід до стратегічного обґрунтування територіальної організації регіональної системи управління побутовими відходами на основі поєднання цільового та сценарного підходів. На відміну від існуючих підходів, що зосереджуються переважно на адміністративно-територіальному принципі поділу або окремих логістичних параметрах функціонування системи, запропонований підхід інтегрує цільові орієнтири ієрархії управління відходами з альтернативними просторовими конфігураціями кластерів, що забезпечує комплексну оцінку їх довгострокових соціально-економічних та екологічних наслідків. Практична значущість результатів дослідження. Запропонований стратегічний сценарій поділу Тернопільської області на чотири кластери на основі оптимальної логістики може бути використаний при розробленні Регіонального плану управління відходами, формуванні інвестиційних програм, підготовці проєктів міжмуніципального співробітництва та реалізації заходів щодо досягнення цільових показників ієрархії управління відходами. Ключові слова: сталий розвиток, циркулярна економіка, регіональна система управління відходами, побутові відходи, стратегічні сценарії, кластеризація території, просторово-логістична оптимізація, регіональне планування. Kryvokulska N.M., Hunko S.I. STRATEGIC SCENARIOS FOR THE CLUSTER ORGANIZATION OF THE REGIONAL MUNICIPAL SOLID WASTE MANAGEMENT SYSTEM (A CASE STUDY OF TERNOPIL REGION) Purpose. The aim of the article is to develop strategic scenarios for the cluster organization of the regional municipal solid waste management system, taking into account the spatial and logistical, institutional, and social and service parameters of the territory (a case study of Ternopil Oblast) and to substantiate the selection of the optimal scenario. Methodology of research. The methodological basis of the study is the combination of systemic, scenario-based, and target-oriented approaches to the organization of the regional municipal solid waste management system. The article applies the methods of structural and functional analysis – to substantiate the hierarchy of waste management priorities and determine the instruments and performance indicators for their implementation; comparative analysis – to compare alternative strategic scenarios of cluster organization; spatial and logistical analysis – to assess the territorial configuration of clusters and minimize transportation distances; analytical generalization – to formulate conclusions regarding the selection of the optimal scenario for the cluster organization of the regional municipal solid waste management system of Ternopil Oblast. The information base of the study includes regulatory legal acts of Ukraine, Methodological Recommendations for the Development of Regional Waste Management Plans, and statistical and analytical materials of the Department of Ecology and Natural Resources of the Ternopil Regional Military Administration. Findings. From the perspective of the target-oriented approach, the expediency of forming a cluster model of the regional municipal solid waste management system as an instrument for achieving the indicators of the five-stage waste management hierarchy has been substantiated. Three alternative strategic scenarios for clustering the territory of Ternopil Oblast have been developed and analysed, differing in spatial and logistical configuration, institutional logic of formation, and the level of territorial balance. The comparative assessment made it possible to identify spatial and logistical disproportions in the examined options based exclusively on the administrative division, to determine the risks of infrastructural overload and concentration of waste flows, and to substantiate the selection of the most balanced scenario of dividing the oblast into four clusters based on optimal logistics. It has been proven that the proposed scenario of cluster organization of the regional municipal solid waste management system creates prerequisites for enhancing institutional manageability, reducing transportation costs, and gradually transitioning to the principles of the circular economy. Originality. The approach to the strategic substantiation of the territorial organization of the regional municipal solid waste management system based on the combination of target-oriented and scenario-based approaches has been improved. Unlike existing approaches, which mainly focus on the administrative and territorial principle of division or individual logistical parameters of system functioning, the proposed approach integrates the target guidelines of the waste management hierarchy with alternative spatial configurations of clusters, ensuring a comprehensive assessment of their long-term environmental, social and economic consequences. Practical value. The proposed strategic scenario of dividing Ternopil Oblast into four clusters based on optimal logistics can be used in the development of the Regional Waste Management Plan, the formation of investment programs, the preparation of inter-municipal cooperation projects, and the implementation of measures aimed at achieving the target indicators of the waste management hierarchy. Key words: sustainable development; circular economy; regional waste management system; municipal solid waste; strategic scenarios; territorial clustering; spatial and logistical optimization; regional planning.
регіональна система управління відходами
МОДЕРНІЗАЦІЯ МІСЦЕВОГО ГОСПОДАРЮВАННЯ В КОНТЕКСТІ СТАЛОГО РОЗВИТКУ: РОЛЬ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ
Богач Ю.А., Смоляров А.С. МОДЕРНІЗАЦІЯ МІСЦЕВОГО ГОСПОДАРЮВАННЯ В КОНТЕКСТІ СТАЛОГО РОЗВИТКУ: РОЛЬ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ Мета. Обґрунтування ролі органів місцевого самоврядування у процесі модернізації місцевого господарювання в контексті сталого розвитку та визначення ключових напрямів і механізмів їхнього впливу на розвиток територіальних громад. Методи дослідження. Дослідження здійснювалося з використанням системного, інституційного та структурно-функціонального підходів, що дало змогу розглядати місцеве господарювання як складну багаторівневу систему та обґрунтувати роль органів місцевого самоврядування у процесах його модернізації в контексті сталого розвитку. У роботі застосовано загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема аналіз і синтез, порівняльний метод, а також контент-аналіз нормативно-правових і стратегічних документів. Узагальнення практики територіальних громад Тернопільської області та аналіз результатів соціологічних досліджень забезпечили комплексність, прикладну спрямованість і достовірність отриманих результатів. Результати дослідження. Обґрунтовано, що модернізація місцевого господарювання в контексті сталого розвитку є системним процесом, який виходить за межі суто економічного зростання та охоплює інституційні, інфраструктурні, екологічні й управлінські трансформації на місцевому рівні. Доведено, що ефективне поєднання стратегічного і просторового планування, програмно-цільового та проєктного управління, економічних і екологічних стимулів, державно-приватного партнерства, грантових механізмів і громадського моніторингу створює передумови для переходу від фрагментарних управлінських рішень до системної моделі сталого розвитку територіальних громад. Практика територіальних громад Тернопільської області підтверджує доцільність застосування таких інструментів у процесі модернізації місцевого господарювання. Наукова новизна результатів дослідження. Обґрунтовано чітке розмежування понять «модернізація місцевого господарювання» та «місцевий економічний розвиток», що, на відміну від існуючих підходів, дає змогу уникнути методологічної плутанини та підвищити аналітичну чіткість досліджень у сфері територіального розвитку. Удосконалено систематизацію основних напрямів модернізації місцевого господарювання відповідно до цілей сталого розвитку, що дозволяє комплексно узгодити стратегічні орієнтири розвитку територіальних громад із глобальними пріоритетами сталого розвитку. Набуло подальшого розвитку обґрунтування ролі органів місцевого самоврядування як ключових суб’єктів реалізації модернізаційних процесів, що сприяє підвищенню ефективності управлінських рішень на місцевому рівні. Розроблено авторську аналітичну таблицю, яка інтегрує напрями модернізації, відповідні ЦСР, ключові проблеми територіальних громад і релевантні управлінські інструменти органів місцевого самоврядування, що дає змогу забезпечити практичну орієнтованість і прикладний характер дослідження. Практична значущість результатів дослідження. Результати проведеного дослідження можуть бути використані органами місцевого самоврядування для визначення та реалізації пріоритетних напрямів модернізації місцевого господарювання, а також для вдосконалення управлінських механізмів у контексті сталого розвитку територіальних громад. Зокрема, органи місцевого самоврядування можуть застосовувати отримані напрацювання задля підвищення власної інституційної спроможності, обґрунтування стратегічних рішень та формування ефективної політики місцевого розвитку, орієнтованої на довгострокову соціально-економічну та екологічну стійкість. Ключові слова: місцеве господарювання, модернізація місцевого господарювання, сталий розвиток, органи місцевого самоврядування, інституційна спроможність, місцевий економічний розвиток, цілі сталого розвитку, циркулярна економіка, державно-приватне партнерство. Bohach Yu.A., Smoliarov A.S. MODERNIZATION OF LOCAL ECONOMIC MANAGEMENT IN THE CONTEXT OF SUSTAINABLE DEVELOPMENT: THE ROLE OF LOCAL SELF-GOVERNMENT BODIES Purpose. The aim of this article is to substantiate the role of local self-government bodies in the process of modernizing the local economy in the context of sustainable development and to identify the key areas and mechanisms through which they influence the development of local communities. Methodology of research. The study was conducted using systemic, institutional, structural and functional approaches, which made it possible to view the local economy as a complex multilevel system and to substantiate the role of local self-government bodies in the processes of its modernization in the context of sustainable development. The study employed general scientific and specialized methods, including analysis and synthesis, the comparative method, as well as content analysis of regulatory, legal and strategic documents. A synthesis of the practices of territorial communities in the Ternopil region and an analysis of sociological research results ensured the comprehensiveness, applied orientation and reliability of the findings. Findings. It is substantiated that the modernization of local economic management in the context of sustainable development is a systemic process that goes beyond purely economic growth and encompasses institutional, infrastructural, environmental and managerial transformations at the local level. It has been demonstrated that the effective combination of strategic and spatial planning, program-targeted and project management, economic and environmental incentives, public and private partnerships, grant mechanisms and public monitoring creates the conditions for a transition from fragmented management decisions to a systemic model of sustainable development for territorial communities. The practice of territorial communities in the Ternopil region confirms the feasibility of applying such tools in the process of modernizing the local economy. Originality. A clear distinction has been established between the concepts of “modernization of the local economy” and “local economic development,” which, unlike existing approaches, helps to avoid methodological confusion and enhances the analytical clarity of research in the field of territorial development. The systematization of the main directions of local economic modernization in accordance with sustainable development goals has been improved, allowing for a comprehensive alignment of the strategic development priorities of territorial communities with global sustainable development priorities. The rationale for the role of local self-government bodies as key actors in modernization processes has been further developed, contributing to the increased effectiveness of management decisions at the local level. An original analytical table has been developed that integrates modernization directions, corresponding SDGs, key challenges of territorial communities, and relevant management tools of local self-government bodies, ensuring the practical orientation and applied nature of the research. Practical value. The results of this conducted study can be used by local governments to identify and implement priority areas for modernizing the local economy, as well as to improve governance mechanisms in the context of sustainable development of local communities. In particular, local governments can apply the findings to enhance their institutional capacity, substantiate the strategic decisions, and formulate effective local development policies focused on long-term socioeconomic and environmental sustainability. Key words: Local economy; modernization of the local economy; sustainable development; local self-government bodies; institutional capacity; local economic development; sustainable development goals; circular economy; public and private partnership.
МОДЕРНІЗАЦІЯ МЕХАНІЗМІВ УПРАВЛІННЯ ІНВЕСТИЦІЙНОЮ ДІЯЛЬНІСТЮ ОРГАНІЗАЦІЙ У СИСТЕМІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СТАЛОГО РОЗВИТКУ В УМОВАХ СУЧАСНИХ ТРАНСФОРМАЦІЙ
Вонс І.В. МОДЕРНІЗАЦІЯ МЕХАНІЗМІВ УПРАВЛІННЯ ІНВЕСТИЦІЙНОЮ ДІЯЛЬНІСТЮ ОРГАНІЗАЦІЙ У СИСТЕМІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СТАЛОГО РОЗВИТКУ В УМОВАХ СУЧАСНИХ ТРАНСФОРМАЦІЙ Мета. Обґрунтування напрямів модернізації механізмів управління інвестиційною діяльністю організацій у системі забезпечення сталого розвитку з урахуванням впливу сучасних трансформаційних процесів та викликів. Методика дослідження. Теоретико-методологічною основою дослідження слугували положення неокласичної теорії інвестицій, теорії стратегічного управління, інституційної економіки та фінансового менеджменту. Водночас у сучасних умовах ці підходи потребують доповнення концепцією сталого розвитку, яка передбачає орієнтацію інвестицій не лише на максимізацію фінансових результатів, а й на досягнення довгострокових суспільних та екологічних ефектів. Методологічну основу дослідження управління інвестиційною діяльністю в контексті сталого розвитку також формують такі наукові підходи, як: системний, що дозволяє розглядати механізми управління інвестиціями як взаємопов’язану сукупність інструментів, процедур і суб’єктів у межах єдиної системи сталого розвитку; інституційний, який акцентує увагу на ролі формальних і неформальних інститутів, нормативно-правового середовища та організаційних правил у формуванні інвестиційної поведінки; стратегічний, що передбачає узгодження інвестиційних рішень із довгостроковими цілями розвитку організації і цілями сталого розвитку; процесний, у межах якого управління інвестиційною діяльністю розглядається як послідовність етапів (від ідентифікації інвестиційних потреб до оцінювання результатів і коригування управлінських рішень); ризик-орієнтований підхід, який забезпечує врахування невизначеності, інвестиційних, фінансових, інституційних і безпекових ризиків при прийнятті та реалізації інвестиційних рішень в умовах сучасних трансформацій. Застосування зазначених підходів у комплексі дозволило сформувати цілісне бачення механізмів управління інвестиційною діяльністю організацій та обґрунтувати напрями їх модернізації у системі забезпечення сталого розвитку. Результати дослідження. Обґрунтовано доцільність розгляду модернізації механізмів управління інвестиційною діяльністю організацій як цілеспрямованого, багаторівневого управлінського процесу, орієнтованого на досягнення стратегічних цілей сталого розвитку. Встановлено, що такі цілі формуються на перетині економічних, соціальних та екологічних пріоритетів і мають бути інтегровані у систему стратегічного та інвестиційного менеджменту організацій. Доведено, що узгодження інвестиційних рішень із цілями сталого розвитку забезпечує підвищення результативності використання інвестиційних ресурсів, зменшення управлінських ризиків та посилення довгострокової стійкості розвитку організацій в умовах сучасних трансформацій. Аргументовано, що застосування цільового підходу створює методологічні передумови для переходу від фрагментарного управління інвестиційною діяльністю до системної, адаптивної та результативної моделі, яка передбачає інтеграцію інституційних, організаційних, інформаційно-аналітичних і ціннісних компонентів управління. Це дозволяє розглядати інвестиційну діяльність не лише як інструмент досягнення фінансових результатів, а як важливий важіль реалізації стратегій сталого розвитку організацій. Наукова новизна результатів дослідження. Удосконалено науково-методологічний підхід до розгляду модернізації механізмів управління інвестиційною діяльністю організацій в системі забезпечення сталого розвитку як багаторівневого управлінського процесу, що поєднує інституційні, організаційні, інформаційно-аналітичні та ціннісні компоненти. На відміну від існуючих, запропонований підхід забезпечує системну інтеграцію інвестиційної діяльності у механізми досягнення стратегічних цілей сталого розвитку та дозволяє розглядати інвестиційні рішення не ізольовано, а у взаємозв’язку з довгостроковими соціально-екологічними пріоритетами розвитку організацій. Практична значущість результатів дослідження. Сформовані пропозиції щодо модернізації механізмів управління інвестиційною діяльністю організацій у системі забезпечення сталого розвитку можуть бути використані в управлінській практиці організацій публічної сфери та підприємницького сектору економіки. Запропоновані підходи можуть бути використані при розробленні та коригуванні стратегій розвитку організацій різних типів, формуванні інвестиційних програм і проєктних портфелів, а також у процесі прийняття управлінських рішень щодо розподілу інвестиційних ресурсів з урахуванням економічних, соціальних та екологічних пріоритетів. Ключові слова: сталий розвиток, стратегічний підхід, організації публічної сфери, бізнес-сектор, національна економіка, механізми управління інвестиційною діяльністю організацій, трансформаційні процеси, інвестиційні рішення. Vons I.V. MODERNIZATION OF INVESTMENT MANAGEMENT MECHANISMS OF ORGANIZATIONS WITHIN THE SYSTEM OF ENSURING SUSTAINABLE DEVELOPMENT UNDER CONTEMPORARY TRANSFORMATIONS Purpose. The aim of the article is to substantiate the directions for modernizing the mechanisms of investment activity management of organizations within the system of sustainable development, taking into account the impact of contemporary transformational processes and challenges. Methodology of research. The theoretical and methodological basis of the study includes the provisions of neoclassical investment theory, strategic management theory, institutional economics, and financial management. At the same time, under modern conditions, these approaches require supplementation by the concept of sustainable development, which implies an orientation of investments not only toward the maximization of financial results but also toward achieving long-term social and environmental effects. The methodological framework of the study of investment activity management in the context of sustainable development is also formed by the following scientific approaches: the systems approach, which makes it possible to consider investment management mechanisms as an interconnected set of instruments, procedures, and actors within a unified sustainable development system; the institutional approach, which emphasizes the role of formal and informal institutions, the regulatory environment, and organizational rules in shaping investment behaviour; the strategic approach, which provides for the alignment of investment decisions with the long-term development goals of organizations and the goals of sustainable development; the process approach, within which investment activity management is viewed as a sequence of stages, from identifying investment needs to evaluating outcomes and adjusting managerial decisions; the risk-oriented approach, which ensures consideration of uncertainty as well as investment, financial, institutional, and security risks in making and implementing investment decisions under conditions of contemporary transformations. The integrated application of these approaches made it possible to form a holistic vision of the mechanisms of investment activity management of organizations and to substantiate directions for their modernization within the system of sustainable development. Findings. From the perspective of the goal-oriented approach, the expediency of considering the modernization of investment activity management mechanisms of organizations as a purposeful, multi-level managerial process aimed at achieving the strategic goals of sustainable development is substantiated. It is established that these goals are formed at the intersection of economic, social, and environmental priorities and should be integrated into the system of strategic and investment management of organizations. It is proven that aligning investment decisions with sustainable development goals contributes to increasing the efficiency of investment resource utilization, reducing managerial risks, and strengthening the long-term resilience of organizational development under conditions of contemporary transformations. It is argued that the application of the goal-oriented approach creates methodological prerequisites for the transition from fragmented investment activity management to a systemic, adaptive, and results-oriented model, which involves the integration of institutional, organizational, information-analytical, and value-based components of management. This, in turn, allows investment activity to be considered not only as a tool for achieving financial outcomes but also as an important lever for implementing sustainable development strategies of organizations. Originality. The scientific novelty of the research results consists in the following: the scientific and methodological approach to analysing the modernization of investment activity management mechanisms of organizations within the system of sustainable development has been improved by interpreting it as a multi-level managerial process that combines institutional, organizational, information-analytical, and value-based components. Unlike existing approaches, the proposed approach ensures the systemic integration of investment activity into the mechanisms for achieving the strategic goals of sustainable development and allows investment decisions to be considered not in isolation, but in connection with the long-term social and environmental priorities of organizational development. Practical value. The practical significance of the research results lies in the possibility of applying the proposals formulated in the article regarding the modernization of investment activity management mechanisms of organizations within the system of sustainable development in the managerial practice of public sector organizations and the business sector of the economy. The proposed approaches may be used in the development and adjustment of development strategies of various types of organizations, the formation of investment programs and project portfolios, as well as in the process of making managerial decisions on the allocation of investment resources, taking into account economic, social, and environmental priorities. Key words: sustainable development, strategic approach, public sector organizations, business sector, national economy, investment activity management mechanisms of organizations, transformational processes, investment decisions.
механізми управління інвестиційною діяльністю організацій
ПІДВИЩЕННЯ ІННОВАЦІЙНОЇ АКТИВНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ НА ОСНОВІ СПІВПРАЦІ З ІННОВАЦІЙНИМИ ПАРКАМИ
Івашків Я.К. ПІДВИЩЕННЯ ІННОВАЦІЙНОЇ АКТИВНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ НА ОСНОВІ СПІВПРАЦІ З ІННОВАЦІЙНИМИ ПАРКАМИ Мета. Дослідження перспектив підвищення інноваційної активності підприємств на основі співпраці з інноваційними парками. Методика дослідження. Для досягнення поставленої мети використовувались наступні методи дослідження: теоретичного узагальнення – для систематизації результатів досліджень в сфері підвищення інноваційної активності підприємств на основі співпраці з інноваційними парками; аналізу і синтезу – для оцінювання інвестиційної привабливості та ефективності діяльності інноваційних парків, дослідження динаміки суб’єктів-резидентів інноваційного парку; порівняння і групування – для удосконалення класифікації оцінних критеріїв та показників, які застосовуються для аналізування інноваційної активності підприємств; статистичного аналізу – для аналізу динаміки інноваційно активних підприємств в Україні, кількості промислових підприємств, що впроваджували інновації, та обсягів реалізації інноваційної продукції; графічний – для наочного представлення результатів аналітичних досліджень; абстрактно-логічний – для формулювання мети, виставлення завдань та обґрунтування висновків, що дало змогу уточнити теоретико-методичні підходи в оцінюванні інноваційної активності підприємства та обґрунтувати вплив інноваційних парків на її підвищення. Результати дослідження. Розкрито теоретичні положення забезпечення інноваційного розвитку підприємницьких екосистем в контексті посилення інноваційної активності підприємств. Доповнено методичні підходи в оцінюванні інноваційної активності підприємства на основі систематизації оцінних критеріїв та показників, які застосовуються для аналізування інноваційної активності підприємств. Проведено аналіз інноваційної активності на мікрорівні в Україні в 2021–2024 рр. за оцінними показниками, а саме: кількістю інноваційно активних підприємств; кількістю підприємств, які впроваджували інновації, та обсягами реалізованої інноваційної продукції. Встановлено позитивні тенденції в сфері інноваційної активності українських промислових підприємств. Доведено вплив інноваційних парків на підвищення інноваційної активності українських промислових підприємств. Обґрунтовано доцільність посилення співпраці між підприємствами та інноваційними парками задля пожвавлення інноваційної активності підприємницьких екосистем та підтримки інноваційного розвитку бізнесу в нинішніх умовах трансформації промислових парадигм. Наукова новизна результатів дослідження. Набуло подальшого розвитку обґрунтування напрямів підвищення інноваційної активності підприємств на основі співпраці з інноваційними парками та уточнення оцінних критеріїв та показників, які застосовуються для аналізування інноваційної активності підприємств. Практична значущість результатів дослідження. Одержані результати дослідження можуть бути використані в управлінні розвитком бізнесу, зокрема при формуванні та розвитку інтелектуального капіталу, удосконаленні системи управління знаннями та прийнятті управлінських рішень в умовах цифрової економіки. Ключові слова: інновації, інноваційність, інноваційна активність підприємства, інноваційна діяльність, інноваційний розвиток бізнесу, інноваційні парки, наукові парки, технологічні парки, управління розвитком бізнесу, цифровізація. Ivashkiv Ya.K. INCREASING THE INNOVATIVE ACTIVITY OF ENTERPRISES BASED ON COOPERATION WITH INNOVATION PARKS Purpose. The aim of the article is to study the prospects for increasing the innovative activity of enterprises based on cooperation with innovation parks. Methodology of research. The following research methods were used to achieve the set goal: theoretical generalization – to systematize research results in the field of increasing the innovative activity of enterprises based on cooperation with innovation parks; analysis and synthesis – to assess the investment attractiveness and efficiency of innovation parks, research into the dynamics of subjects-residents of the innovation park; comparison and grouping – to improve the classification of evaluation criteria and indicators used to analyse the innovative activity of enterprises; statistical analysis – to analyse the dynamics of innovatively active enterprises in Ukraine, the number of industrial enterprises that introduced innovations, and the volume of sales of innovative products; graphic – for visual presentation of analytical research results; abstract and logical – for formulating the goal, setting tasks and substantiating conclusions, which made it possible to clarify theoretical and methodological approaches in assessing the innovative activity of an enterprise and substantiate the influence of innovation parks on its increase. Findings. The theoretical provisions for ensuring the innovative development of business ecosystems in the context of strengthening the innovative activity of enterprises are disclosed. Methodological approaches to assessing the innovative activity of an enterprise are supplemented on the basis of the systematization of evaluation criteria and indicators used to analyse the innovative activity of enterprises. An analysis of innovation activity at the micro level in Ukraine in 2021–2024 was conducted according to evaluation indicators, namely: the number of innovatively active enterprises; the number of enterprises that introduced innovations and the volume of innovative products sold. Positive trends in the field of innovation activity of Ukrainian industrial enterprises were identified. The impact of innovation parks on increasing the innovative activity of Ukrainian industrial enterprises is proven. The feasibility of strengthening cooperation between enterprises and innovation parks is substantiated in order to revive the innovative activity of business ecosystems and support innovative business development in the current conditions of transformation of industrial paradigms. Originality. The substantiation of directions for increasing the innovative activity of enterprises based on cooperation with innovation parks and the clarification of evaluation criteria and indicators used to analyse the innovative activity of enterprises has been further developed Practical value. The obtained research results can be used in business development management, in particular in the formation and development of intellectual capital, improving the knowledge management system, and making management decisions in the digital economy. Key words: innovation, innovativeness, innovative activity of the enterprise, innovative activity, innovative business development, innovation parks, science parks, technology parks, business development management, digitalization.
ІНТЕГРАЦІЯ БЕНЧМАРКІНГУ В АРХІТЕКТУРУ УПРАВЛІННЯ СТАЛИМ РОЗВИТКОМ: МАКРО-, МЕЗО- ТА МІКРОВИМІР
Крамарчук С.П., Баб’як Г.П. ІНТЕГРАЦІЯ БЕНЧМАРКІНГУ В АРХІТЕКТУРУ УПРАВЛІННЯ СТАЛИМ РОЗВИТКОМ: МАКРО-, МЕЗО- ТА МІКРОВИМІР Мета. Теоретичне обґрунтування та розробка концептуальних засад інтеграції бенчмаркінгу в архітектуру управління сталим розвитком на макро-, мезо- та мікрорівнях, що дозволяє забезпечити узгодженість економічних, соціальних та екологічних цілей, підвищити ефективність стратегічних рішень і сприяти адаптації передових міжнародних практик. Методика дослідження. У дослідженні застосовано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, серед яких: індукція і дедукція ‒ для узагальнення статистичних та аналітичних даних і виявлення закономірностей сталого розвитку; аналіз і синтез ‒ для вивчення сучасних підходів до міжрівневого управління та інтеграції бенчмаркінгу; абстрактно-логічний метод ‒ для формування теоретичних висновків; системний підхід ‒ для розгляду національної економіки як цілісної багаторівневої системи. Результати дослідження. Встановлено необхідність переходу від фрагментарного управління сталим розвитком до системного концептуального підходу інтеграції бенчмаркінгу, який забезпечує узгодженість стратегічних цілей і показників на макро-, мезо- та мікрорівнях. Запропоновано принципи організації міжрівневої взаємодії, структурні елементи архітектури управління, механізми зворотного зв’язку та інструменти координації, що дозволяють підвищити ефективність управлінських рішень, сприяти ідентифікації кращих практик і адаптації міжнародного досвіду. Наукова новизна результатів дослідження. Вперше сформульовано концептуальний підхід до інтеграції бенчмаркінгу в міжрівневу архітектуру управління сталим розвитком, що поєднує принципи узгодження цілей, індикаторних систем і механізмів взаємодії між макро-, мезо- та мікрорівнями. Удосконалено науковий підхід до міжрівневого управління сталим розвитком у контексті післявоєнного відновлення та довгострокового зростання економіки України. Практична значущість результатів дослідження. Концептуальний підхід може застосовуватися органами державної влади, регіональними адміністраціями та підприємствами для формування, моніторингу та коригування стратегій сталого розвитку, побудови систем індикаторів сталості, удосконалення ESG-стратегій та підвищення ефективності управління процесами післявоєнного відновлення. Ключові слова: сталий розвиток, міжрівневе управління, бенчмаркінг, концептуальний підхід, макро-, мезо- та мікрорівні, ESG, інтеграція, післявоєнне відновлення, узгодження цілей. Kramarchuk S.P., Babiak H.P. INTEGRATION OF BENCHMARKING INTO THE ARCHITECTURE OF SUSTAINABLE DEVELOPMENT MANAGEMENT: MACRO, MESO, AND MICRO LEVELS Purpose. The aim of this article is to theoretically substantiate and develop a conceptual approach to integrating benchmarking into the architecture of sustainable development management at the macro, meso, and micro levels. The research focuses on ensuring the alignment of economic, social, and environmental objectives, enhancing the effectiveness of strategic decisions, adapting advanced international practices. Methodology of research. The study employs a set of general scientific and specialized methods, including induction and deduction for generalizing statistical and analytical data and identifying sustainable development patterns; analysis and synthesis for examining modern approaches to multi-level management and benchmarking integration; abstract and logical method for formulating theoretical conclusions; system approach for considering the national economy as a holistic multi-level system. Findings. The study demonstrates the necessity of transitioning from fragmented sustainable development management to a systemic conceptual approach to benchmarking integration, which ensures alignment of strategic objectives and indicators across macro, meso, and micro levels. Principles for organizing multi-level interaction, structural elements of management architecture, feedback mechanisms, and coordination tools are proposed, enabling improved effectiveness of managerial decisions, facilitation of best practice identification, and adaptation of international experience. The principles of organizing multi-level interaction, structural elements of management architecture, feedback mechanisms and coordination tools are proposed, which allow to increase the effectiveness of management decisions, promote the identification of best practices and adaptation of international experience. Originality. For the first time, a conceptual approach to integrating benchmarking into the multi-level architecture of sustainable development management is formulated, combining principles of goal alignment, indicator systems, and interaction mechanisms across macro, meso, and micro levels. The scientific approach to multi-level sustainable development management is refined in the context of post-war recovery and long-term economic growth of Ukraine. Practical value. The conceptual approach can be applied by government authorities, regional administrations, and enterprises for the development, monitoring, and adjustment of sustainable development strategies, building systems of sustainability indicators, improving ESG strategies, and enhancing the effectiveness of management during post-war recovery processes. Key words: sustainable development, multi-level management, benchmarking, conceptual approach, macro, meso, and micro levels, ESG, integration, post-war recovery, goal alignment.
УПРАВЛІННЯ СТРАТЕГІЧНИМ РОЗВИТКОМ ПІДПРИЄМСТВА В УМОВАХ НЕВИЗНАЧЕНОСТІ
Бердник Б.М. УПРАВЛІННЯ СТРАТЕГІЧНИМ РОЗВИТКОМ ПІДПРИЄМСТВА В УМОВАХ НЕВИЗНАЧЕНОСТІ Мета. Теоретичне обґрунтування та розробка методичних засад управління стратегічним розвитком підприємства в умовах високої невизначеності зовнішнього середовища. Методика дослідження. Теоретико-методичними засадами дослідження є: діалектичний метод пізнання економічних процесів, фундаментальні положення стратегічного управління, наукові праці українських і закордонних учених стосовно проблем управління стратегічним розвитком підприємств. У процесі здійснення наукового дослідження було застосовано низку спеціальних та загальних і методів: монографічний (поглиблене вивчення поставлених завдань); теоретичного порівняння і узагальнення (при теоретичному узагальненні та формуванні висновків); графічний (відображення результатів дослідження та етапів формування стратегії розвитку підприємства) та ін. Інформаційною базою досліджень слугували офіційні дані: Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, інформація з мережі Інтернет, наукові статті, монографії та інші наукові праці з актуальних проблем управління стратегічним розвитком підприємств, власні спостереження та дослідження. Результати дослідження. Узагальнено сутність поняття «стратегічний розвиток» та вивчено еволюцію теорії менеджменту, яка проходила шлях від раціонального адміністрування до складних адаптивних систем. Досліджено відмінності між поняттями «стратегічне планування» та «стратегічне управління». Доведено, що в умовах сучасних глобальних викликів стратегічний розвиток трансформувався з процесу довгострокового лінійного планування у динамічну систему адаптивного управління. Основний акцент змістився з кількісного зростання активів на якісну трансформацію бізнес-моделі, що базується на інноваційності, цифровізації та принципах сталого розвитку (ESG). Визначено, що ключовою відмінністю стратегічного управління від стратегічного планування є безперервність циклу «аналіз – дія – контроль». Якщо планування фокусується на створенні документа (плану), то управління орієнтоване на розвиток внутрішніх компетенцій персоналу та організаційну гнучкість, що дозволяє підприємству зберігати життєздатність за будь-яких сценаріїв розвитку зовнішнього середовища. Наукова новизна результатів дослідження. Удосконалено адаптивну стратегію розвитку підприємства в умовах невизначеності, яка на відміну від існуючих, базується на використанні розширеної моделі PESTEL-аналізу, що дозволяє згрупувати зовнішні детермінанти (політико-правові, економічні, соціально-демографічні, технологічні). Встановлено ключові відмінності між стратегічним управлінням та стратегічним плануванням, при цьому якщо планування фокусується на створенні документа (плану), то управління орієнтоване на розвиток внутрішніх компетенцій персоналу та організаційну гнучкість, що дозволяє підприємству зберігати життєздатність за будь-яких сценаріїв розвитку зовнішнього середовища. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані керівниками підприємств для побудови систем управління, здатних мінімізувати вплив деструктивних факторів воєнного та поствоєнного періоду, забезпечуючи при цьому сталий розвиток у довгостроковій перспективі. Ключові слова: управління, стратегія, стратегічний розвиток, стратегічне управління, підприємство, стратегічні підходи, стратегічне рішення, конкурентні переваги. Berdnyk B.M. MANAGEMENT OF STRATEGIC DEVELOPMENT OF AN ENTERPRISE IN CONDITIONS OF UNCERTAINTY Purpose. The aim of the article is theoretical substantiation and development of methodological principles for managing the strategic development of an enterprise in conditions of high uncertainty of the external environment. Methodology of research. The theoretical and methodological principles of the study are: the dialectical method of understanding economic processes, the fundamental principles of strategic management, and scientific works of Ukrainian and foreign scientists on the problems of managing the strategic development of enterprises. A set of special and general methods were used in the process of conducting scientific research: monographic (in-depth study of the set tasks); theoretical comparison and generalization (during theoretical generalization and formation of conclusions); graphic (reflection of research results and stages of formation of an enterprise development strategy), etc. The information base for the research was official data: the Ministry of Economy, Environment and Agriculture of Ukraine, information from the Internet, scientific articles, monographs and other scientific works on current problems of managing the strategic development of enterprises, own observations and research. Findings. The essence of the concept of "strategic development" is summarized and the evolution of management theory, which has gone from rational administration to complex adaptive systems, is studied. The differences between the concepts of "strategic planning" and "strategic management" are investigated. It is proven that in the conditions of modern global challenges, strategic development has transformed from a process of long-term linear planning into a dynamic adaptive management system. The main emphasis has shifted from quantitative asset growth to qualitative transformation of the business model based on innovation, digitalization and sustainable development principles (ESG). It has been determined that the key difference between strategic management and strategic planning is the continuity of the “analysis – action – control” cycle. If planning focuses on creating a document (plan), then management is oriented towards the development of internal personnel competencies and organizational flexibility, which allows the enterprise to maintain viability under any scenarios of external environment development. Originality. An adaptive strategy for enterprise development in conditions of uncertainty has been improved, which, unlike existing ones, is based on the use of an extended PESTEL analysis model, which allows grouping external determinants (political and legal, economic, social and demographic, technological). Key differences between strategic management and strategic planning have been identified, with planning focusing on creating a document (plan), while management is focused on developing internal staff competencies and organizational flexibility, which allows the enterprise to maintain viability under any external environment development scenarios. Practical value. The obtained results can be used by enterprise managers to build management systems capable of minimizing the impact of destructive factors in the war and post-war periods, while ensuring sustainable development in the long term. Key words: management, strategy, strategic development, strategic management, enterprise, strategic approaches, strategic decision, competitive advantages.
ВПЛИВ ЕФЕКТИВНОСТІ ВИКОРИСТАННЯ МАТЕРІАЛЬНИХ РЕСУРСІВ НА ФОРМУВАННЯ КЛІЄНТООРІЄНТОВАНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВА
Крисько Ж.Л. ВПЛИВ ЕФЕКТИВНОСТІ ВИКОРИСТАННЯ МАТЕРІАЛЬНИХ РЕСУРСІВ НА ФОРМУВАННЯ КЛІЄНТООРІЄНТОВАНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВА Мета. Обґрунтування впливу ефективності використання матеріальних ресурсів на формування клієнтоорієнтованої діяльності підприємства та розроблення моделі цього взаємозв’язку. Методика дослідження. У процесі дослідження використано загальнонаукові та спеціальні методи: аналіз і синтез – для узагальнення теоретичних підходів до управління матеріальними ресурсами та клієнтоорієнтованістю; системний підхід – для розгляду підприємства як інтегрованої системи, що поєднує ресурсний, операційний і клієнтський рівні; абстрактно-логічний – для формування теоретичних узагальнень і побудови моделі; структурно-функціональний аналіз – для визначення взаємозв’язків між елементами моделі; графічний метод – для візуалізації моделі впливу; порівняльний аналіз – для узагальнення практичного досвіду підприємств. Результати дослідження. Обґрунтовано, що ефективність використання матеріальних ресурсів формує не лише внутрішні результати діяльності підприємства, але і параметри клієнтського досвіду. Встановлено, що вплив ресурсної ефективності на клієнтоорієнтованість має опосередкований характер і реалізується через операційні параметри діяльності, зокрема тривалість виробничого циклу, стабільність процесів, швидкість обробки замовлень і гнучкість виробництва. Виокремлено три аналітичні рівні взаємодії: ресурсний, операційний і клієнтський. Розроблено модель, яка відображає причинно-наслідкові зв’язки між зазначеними рівнями та включає механізми трансформації (часовий, якісний, економічний, адаптивний, інформаційний). Систематизовано взаємозв’язок між параметрами ефективності використання матеріальних ресурсів, операційними результатами та показниками клієнтоорієнтованості. Наукова новизна результатів дослідження. Розроблено модель впливу ефективності використання матеріальних ресурсів на клієнтоорієнтовану діяльність підприємства, яка ґрунтується на інтеграції ресурсного, операційного та клієнтського підходів і передбачає опосередкований характер впливу через систему операційних параметрів. Удосконалено підхід до оцінювання клієнтоорієнтованості шляхом включення показників ефективності використання матеріальних ресурсів у систему її формування. Практична значущість результатів дослідження. Запропонована модель може бути використана підприємствами для формування клієнтоорієнтованої стратегії на основі підвищення ефективності використання матеріальних ресурсів, а також для удосконалення системи управління операційною діяльністю. Ключові слова: ефективність використання матеріальних ресурсів, управління матеріальними ресурсами, матеріаломісткість, оптимізація витрат, клієнтоорієнтованість, операційна діяльність, система показників. Krysko Zh.L. THE IMPACT OF MATERIAL RESOURCE EFFICIENCY ON THE FORMATION OF CUSTOMER-ORIENTED ENTERPRISE ACTIVITIES Purpose. The aim of the study is to substantiate the impact of material resource efficiency on the formation of customer-oriented enterprise activities and to develop a model of this relationship. Methodology of research. The study employs general scientific and special methods, including analysis and synthesis to generalize theoretical approaches to material resource management and customer orientation; a system approach to consider the enterprise as an integrated system combining resource, operational, and customer levels; abstract and logical method to formulate theoretical generalizations and develop the model; structural and functional analysis to identify relationships between model elements; graphical method to visualize the proposed model; and comparative analysis to summarize practical experience of enterprises. Findings. The study substantiates that material resource efficiency determines not only internal performance outcomes but also the parameters of customer experience. It is established that the impact of resource efficiency on customer orientation is indirect and is realized through operational parameters, including production cycle time, process stability, order processing speed, and production flexibility. Three analytical levels are identified: resource, operational, and customer levels. An analytical model is developed that reflects causal relationships between these levels and includes transformation mechanisms (time, quality, economic, adaptive, and informational). The interconnection between material resource efficiency indicators, operational results, and customer-oriented performance indicators is systematized. Originality. An analytical model of the impact of material resource efficiency on customer-oriented enterprise activities is developed, based on the integration of resource, operational, and customer approaches, and reflecting the indirect nature of this impact through operational parameters. The approach to assessing customer orientation is improved by incorporating indicators of material resource efficiency into its formation. Practical value. The proposed model can be applied by enterprises to develop customer-oriented strategies based on improving material resource efficiency and to enhance operational management systems. Key words: material resource efficiency, material resource management, material intensity, cost optimization, customer orientation, operational activity, system of indicators.
СПЕЦИФІКА УПРАВЛІННЯ КРЕАТИВНІСТЮ ПЕРСОНАЛУ ГОТЕЛЬНО-РЕСТОРАННОГО ПІДПРИЄМСТВА – НАПРЯМ ЗРОСТАННЯ КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ
Кондрацька Л.П. СПЕЦИФІКА УПРАВЛІННЯ КРЕАТИВНІСТЮ ПЕРСОНАЛУ ГОТЕЛЬНО-РЕСТОРАННОГО ПІДПРИЄМСТВА – НАПРЯМ ЗРОСТАННЯ КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ Мета. Обґрунтування специфіки управління креативністю персоналу готельно-ресторанного підприємства як інструменту посилення його конкурентоспроможності та визначення ключових управлінських підходів і практичних механізмів, здатних забезпечити системне відтворення й реалізацію творчого потенціалу працівників у сервісній діяльності та інноваційному розвитку підприємства. Методика дослідження. У процесі підготовки статті використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів дослідження. Теоретичне узагальнення наукових підходів до трактування креативності персоналу, креативного менеджменту та ролі творчого потенціалу працівників у сфері гостинності здійснювалося із застосуванням методів аналізу й синтезу, індукції та дедукції, порівняння, системного та структурно-функціонального підходів. Для виявлення ключових компонентів креативності працівника, обґрунтування умов ефективного управління креативністю персоналу та визначення її впливу на конкурентоспроможність готельно-ресторанного підприємства використано метод логічного узагальнення, причинно-наслідкового аналізу та графічного моделювання. Результати дослідження. Обґрунтовано, що в умовах високої динаміки споживчих очікувань, посилення конкуренції та нематеріальної природи сервісного продукту креативність персоналу перетворюється на стратегічний ресурс підвищення конкурентоспроможності готельно-ресторанного підприємства. Узагальнено наукові підходи до трактування креативності персоналу та доведено, що її прикладний зміст у сфері гостинності проявляється у здатності працівників продукувати оригінальні й водночас корисні рішення щодо вдосконалення сервісу, оновлення продукту, оптимізації бізнес-процесів, формування впізнаваної атмосфери закладу та гнучкого реагування на нестандартні запити гостей. Обґрунтовано, що результативність креативної діяльності працівників забезпечується взаємодією трьох базових компонентів – професійної експертизи, умінь креативного мислення та мотивації, причому саме внутрішня мотивація є ключовою передумовою стійких креативних проявів у сервісних ситуаціях. Визначено ключові умови успішного управління креативністю персоналу в готельно-ресторанній сфері та доведено, що їх узгоджене функціонування забезпечує підвищення якості клієнтського досвіду, формування унікальної ціннісної пропозиції, інноваційність бізнес-процесів, зміцнення бренду, зростання лояльності клієнтів, повторних візитів і фінансових результатів підприємства. Запропоновано процесний підхід до управління креативністю персоналу у вигляді послідовних етапів – від діагностики креативного потенціалу та формування креативного середовища до впровадження рішень, оцінювання результатів і коригування управлінських впливів. Наукова новизна результатів дослідження. Набув подальшого розвитку теоретико-прикладний підхід до дослідження креативності персоналу готельно-ресторанного підприємства як керованого чинника конкурентного розвитку, який, на відміну від наявних підходів, поєднує компетентнісну, мотиваційну та організаційно-процесну складові в єдиній логіці управління. Удосконалено розуміння специфіки управління креативністю персоналу у сфері гостинності через обґрунтування зв’язку між професійною експертизою, креативно-критичним мисленням, внутрішньою мотивацією працівників та досягненням вимірюваних конкурентних ефектів. Запропонований процесний підхід дозволяє розглядати креативність персоналу не як ситуативну характеристику чи окрему форму ініціативності, а як системний об’єкт управління, інтегрований у кадрову політику, організаційну культуру, мотиваційні механізми та систему менеджменту готельно-ресторанного підприємства. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути використані керівниками та менеджерами готельно-ресторанних підприємств у процесі формування кадрової політики, побудови креативного середовища, удосконалення систем мотивації персоналу, організації професійного розвитку працівників та впровадження сервісних інновацій. Окремі положення статті можуть бути застосовані для розроблення програм стимулювання креативної поведінки персоналу, впровадження механізмів генерування й відбору ідей, оцінювання внеску працівників у розвиток сервісу та підвищення конкурентоспроможності закладу. Практичне використання запропонованого підходу сприятиме підвищенню якості клієнтського досвіду, зміцненню бренду, покращенню репутаційних показників, посиленню лояльності гостей та зростанню економічної результативності готельно-ресторанного підприємства. Ключові слова: креативність персоналу, креативний менеджмент, готельно-ресторанне підприємство, креативне середовище, мотивація, клієнтський досвід, сервісні інновації, конкурентоспроможність. Kondratska L.P. SPECIFICS OF MANAGING THE CREATIVITY OF HOTEL AND RESTAURANT ENTERPRISES PERSONNEL – A DIRECTION FOR INCREASING COMPETITIVENESS Purpose. The aim of the article is to substantiate the specifics of managing the creativity of hotel and restaurant personnel as a tool for strengthening its competitiveness and to identify key management approaches and practical mechanisms capable of ensuring the systematic reproduction and realization of the creative potential of employees in service activities and innovative development of the enterprise. Methodology of research. A complex of general scientific and special research methods was used in the process of preparing the article. Theoretical generalization of scientific approaches to the interpretation of personnel creativity, creative management and the role of the creative potential of employees in the hospitality sector was carried out using the methods of analysis and synthesis, induction and deduction, comparison, systemic, structural and functional approaches. The method of logical generalization, cause-and-effect analysis and graphic modeling was used to identify the key components of employee creativity, substantiate the conditions for effective management of personnel creativity and determine its impact on the competitiveness of a hotel and restaurant enterprise. Findings. It is substantiated that in conditions of high dynamics of consumer expectations, increased competition and the intangible nature of the service product, personnel creativity turns into a strategic resource for increasing the competitiveness of a hotel and restaurant enterprise. Scientific approaches to the interpretation of staff creativity are summarized and it is proven that its applied content in the field of hospitality is manifested in the ability of employees to produce original and at the same time useful solutions for improving service, updating the product, optimizing business processes, forming a recognizable atmosphere of the establishment and flexibly responding to non-standard requests of guests. It is substantiated that the effectiveness of employees' creative activity is ensured by the interaction of three basic components - professional expertise, creative thinking skills and motivation, and it is internal motivation that is a key prerequisite for sustainable creative manifestations in service situations. The key conditions for successful management of staff creativity in the hotel and restaurant sector are determined and it is proven that their coordinated functioning ensures an increase in the quality of customer experience, the formation of a unique value proposition, the innovation of business processes, brand strengthening, increased customer loyalty, repeat visits and financial results of the enterprise. A process approach to managing personnel creativity is proposed in the form of sequential stages - from diagnosing creative potential and forming a creative environment to implementing solutions, evaluating results and adjusting management influences. Originality. The theoretical and applied approach to researching the creativity of hotel and restaurant personnel as a managed factor of competitive development has been further developed, which, unlike existing approaches, combines the competence, motivational and organizational and process components in a single management logic. The understanding of the specifics of managing personnel creativity in the hospitality sector has been improved by substantiating the connection between professional expertise, creative and critical thinking, internal motivation of employees and the achievement of measurable competitive effects. The proposed process approach allows us to consider the creativity of personnel not as a situational characteristic or a separate form of initiative, but as a systemic management object integrated into the personnel policy, organizational culture, motivational mechanisms and management system of a hotel and restaurant enterprise. Practical value. The research results can be used by managers and leaders of hotel and restaurant enterprises in the process of forming personnel policy, building a creative environment, improving personnel motivation systems, organizing professional development of employees and implementing service innovations. Some provisions of the article can be applied to develop programs to stimulate creative behavior of personnel, implementing mechanisms for generating and selecting ideas, assessing the contribution of employees to the development of service and increasing the competitiveness of the institution. The practical use of the proposed approach will contribute to improving the quality of customer experience, strengthening the brand, improving reputation indicators, increasing guest loyalty and increasing the economic performance of the hotel and restaurant enterprise. Key words: staff creativity, creative management, hotel and restaurant enterprise, creative environment, motivation, customer experience, service innovations, competitiveness.
УПРАВЛІННЯ ОБ’ЄКТАМИ ГЕНЕРАЦІЇ ЕЛЕКТРОЕНЕРГІЇ З ВІДНОВЛЮВАЛЬНИХ ДЖЕРЕЛ В АГРАРНІЙ СФЕРІ: ДОСВІД ЄС
Брич Б.В., Шманько Н.Р. УПРАВЛІННЯ ОБ’ЄКТАМИ ГЕНЕРАЦІЇ ЕЛЕКТРОЕНЕРГІЇ З ВІДНОВЛЮВАЛЬНИХ ДЖЕРЕЛ В АГРАРНІЙ СФЕРІ: ДОСВІД ЄС Мета. Узагальнення європейського досвіду управління об’єктами генерації електроенергії з відновлюваних джерел у аграрному секторі і визначення практичних підходів до його адаптації в умовах розвитку аграрної енергетики України. Методика дослідження. Використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема методи аналізу і синтезу ‒ для узагальнення наукових підходів до розвитку відновлюваної енергетики в аграрній сфері; порівняльний аналіз ‒ для вивчення досвіду країн Європейського Союзу щодо управління об’єктами генерації електроенергії з ВДЕ; систематизацію ‒ для структурування основних моделей використання біогазових установок, агровольтаїки та інших форм аграрної енергогенерації; а також аналітичне узагальнення ‒ для визначення можливостей імплементації європейських практик у вітчизняний аграрний сектор. Результати дослідження. Встановлено, що в аграрному секторі ЄС найбільш поширеними є біогазові установки, агровольтаїчні системи та фермерські сонячні електростанції. Зокрема, у Німеччині функціонує близько 8,6 тис. біогазових установок, які виробляють близько 29 ТВт·год електроенергії на рік, що забезпечує стабільне енергопостачання сільських територій. У Данії сформована кооперативна модель виробництва біометану, де близько 160 біогазових станцій покривають близько 11 % потреб країни у газі. Досвід Нідерландів і Франції демонструє активне впровадження агровольтаїчних систем, що поєднують виробництво електроенергії з аграрним використанням земель, зокрема сонячні панелі потужністю 2,67 МВт, інтегровані у фермерські господарства. Показано, що ефективність управління такими об’єктами забезпечується поєднанням державних стимулів, довгострокових тарифних механізмів підтримки, кооперації фермерських господарств та інтеграції енергетичних технологій у виробничу інфраструктуру аграрних підприємств. На основі узагальнення європейського досвіду визначено можливості використання біогазових технологій, агровольтаїки і фермерських мікрогенерацій для підвищення енергоефективності аграрного сектору України. Наукова новизна результатів дослідження. Набула подальшого розвитку систематизація моделей управління об’єктами генерації електроенергії з відновлюваних джерел у аграрному секторі країн ЄС і виокремлення їх ключових організаційно-економічних компонентів, зокрема поєднання технологічних рішень (біогазові комплекси, агровольтаїчні системи, фермерські сонячні електростанції), кооперативних форм організації виробництва енергії та механізмів державної підтримки. Практична значущість результатів дослідження. Запропоновані підходи можуть бути використані для формування ефективної політики підтримки відновлюваної енергетики у сільському господарстві, зокрема розвитку біогазових установок, агровольтаїчних систем і фермерських енергетичних кооперативів. Запропоновані рекомендації можуть бути використані органами державного управління, аграрними підприємствами та інвесторами при розробленні програм розвитку аграрної енергетики. Ключові слова: фермерські підприємства, аграрний сектор, агровольтаїка, біогаз, біоенергетика, енергетична ефективність, управління об’єктами генерації, сонячні і вітрові електростанції. Brych B.V., Shmanko N.R. MANAGEMENT OF RENEWABLE ELECTRICITY GENERATION FACILITIES IN THE AGRICULTURAL SPHERE: EU EXPERIENCE Purpose. The aim of the article is to summarize the European experience of managing renewable energy generation facilities in the agricultural sector and to identify practical approaches to its adaptation in the conditions of the development of agrarian energy in Ukraine. Methodology of research. Complex of general scientific and special methods was used, in particular methods of analysis and synthesis to generalize scientific approaches to the development of renewable energy in the agricultural sector; comparative analysis to study the experience of European Union countries in managing renewable energy generation facilities; systematization to structure the main models of using biogas plants, agrovoltaics and other forms of agricultural energy generation; as well as analytical generalization to determine the possibilities of implementing European practices in the domestic agricultural sector. Findings. It was established that biogas plants, agrovoltaic systems and farm solar power plants are the most common in the EU agricultural sector. In particular, in Germany there are about 8.6 thousand biogas plants operating, which produce about 29 TWh of electricity per year, which ensures a stable energy supply to rural areas. In Denmark, a cooperative model of biomethane production has been formed, where about 160 biogas plants cover about 11% of the country's gas needs. The experience of the Netherlands and France demonstrates the active implementation of agrovoltaic systems that combine electricity production with agricultural land use, in particular solar panels with a capacity of 2.67 MW, integrated into farms. It is shown that the efficiency of management of such facilities is ensured by a combination of state incentives, long-term tariff support mechanisms, cooperation of farms and integration of energy technologies into the production infrastructure of agricultural enterprises. Based on the generalization of European experience, the possibilities of using biogas technologies, agrovoltaics and farm microgenerations to increase the energy efficiency of the agricultural sector of Ukraine have been identified. Originality. The systematization of management models for renewable energy generation facilities in the agricultural sector of EU countries and the identification of their key organizational and economic components have further developed, in particular the combination of technological solutions (biogas complexes, agrovoltaic systems, farm solar power plants), cooperative forms of organizing energy production, and state support mechanisms. Practical value. The proposed approaches can be used to form an effective policy to support renewable energy in agriculture, in particular the development of biogas plants, agrovoltaic systems and farmer energy cooperatives. The proposed recommendations can be used by state authorities, agricultural enterprises and investors in developing agricultural energy development programs. Key words: farm enterprises, agricultural sector, agrovoltaic, biogas, bioenergy, energy efficiency, management of generation facilities, solar and wind power plants.
СТРАТЕГІЧНЕ УПРАВЛІННЯ HR НА ЗАСАДАХ ІМПЛЕМЕНТАЦІЇ КОНЦЕПЦІЇ АДАПТИВНОЇ HR-СТРАТЕГІЇ В УМОВАХ ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ
Ведерніков М.Д., Комар Т.В., Чернушкіна О.О., Волянська-Савчук Л.В. СТРАТЕГІЧНЕ УПРАВЛІННЯ HR НА ЗАСАДАХ ІМПЛЕМЕНТАЦІЇ КОНЦЕПЦІЇ АДАПТИВНОЇ HR-СТРАТЕГІЇ В УМОВАХ ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ Мета. Теоретичне обґрунтування та розробка практичних рекомендацій щодо імплементації адаптивних HR-стратегій в систему стратегічного управління HR за умов динамічної цифрової трансформації бізнес-процесів. Методика дослідження. У процесі дослідження застосовано поєднання загальнонаукових і спеціальних методів. Метод теоретичного дослідження використано для узагальнення теоретичних засад стратегічного управління HR, концепції адаптивності та цифрової трансформації; системний підхід – для формування аспектів впровадження цифрових інструментів в HR-середовище та обґрунтування адаптивної моделі управління на засадах застосування адаптивної HR-стратегії; метод узагальнення – для систематизації методологічних засад імплементації адаптивних HR-стратегій у систему стратегічного управління HR в умовах цифрової трансформації. Результати дослідження. З’ясовано, що цифрова трансформація набуває системоутворювального значення як ключовий фактор ефективного стратегічного розвитку організацій, підвищення конкурентоспроможності, стимулювання інноваційної активності та забезпечення високого рівня готовності до реагування на динамічні виклики зовнішнього середовища. Цифрова HR-трансформація виступає одним із базових драйверів розвитку організаційних спроможностей, оскільки забезпечує підтримку операційної стійкості, гнучкості та ефективності стратегічного управління HR. Доведено, що ефективність цифровізації безпосередньо залежить від наявності комплексної цифрової HR-стратегії, яка передбачає системність, послідовність та інтегрованість трансформацій у загальну бізнес-модель підприємства. Обґрунтовано, що адаптивність у системі стратегічного управління HR забезпечує здатність організації до своєчасного та адекватного реагування на зміни зовнішнього середовища, сприяє підвищенню її резильєнтності та стійкості у довгостроковій перспективі. Поєднання цифрових інструментів із адаптивними управлінськими підходами формує синергетичний ефект, який дозволяє організаціям не лише ефективно функціонувати в умовах невизначеності, але й проактивно формувати траєкторію власного розвитку, забезпечуючи довгострокове зростання та стратегічну стабільність. Наукова новизна результатів дослідження. Дістали подальшого розвитку наукові положення щодо формування цифрового бізнес-середовища та цифрової HR-трансформації у системі стратегічного управління HR. Доведено, що концепція адаптивності слугує фундаментальним підґрунтям сучасних HR-трендів. Практична значущість результатів дослідження. Обґрунтовані теоретико-методичні положення можуть бути імплементовані у діяльність підприємств для підвищення ефективності стратегічного управління HR шляхом переходу від традиційних до адаптивних моделей HR-управління, орієнтованих на динамічність, інноваційність і стратегічну інтегрованість. Ключові слова: стратегічне управління, стратегічне управління HR, цифрова HR-трансформація, цифрова HR-стратегія, адаптивна HR-стратегія. Vedernikov M.D., Komar T.V., Chernushkina O.O., Volianska-Savchuk L.V. STRATEGIC HR MANAGEMENT BASED ON THE IMPLEMENTATION OF THE CONCEPT OF ADAPTIVE HR STRATEGY IN THE CONDITIONS OF DIGITAL TRANSFORMATION Purpose. The aim of the article is theoretical substantiation and development of methodological recommendations for strategic HR management based on the implementation of adaptive HR strategies in the context of dynamic digital transformation of business processes. Methodology of research. A combination of general scientific and special methods was used in the research process. The theoretical research method was used to generalize the theoretical principles of strategic HR management, the concept of adaptability and digital transformation; the systemic approach was used to form aspects of the implementation of digital tools in the HR environment and to substantiate the adaptive management model based on the application of an adaptive HR strategy; the generalization method was used to systematize the methodological principles of implementing adaptive HR strategies into the strategic HR management system in the context of digital transformation. Findings. It has been found that digital transformation is gaining system-forming importance as a key factor in the effective strategic development of organizations, increasing competitiveness, stimulating innovative activity and ensuring a high level of readiness to respond to dynamic challenges of the external environment. Digital HR transformation is one of the basic drivers of the development of organizational capabilities, as it provides support for operational stability, flexibility and effectiveness of strategic HR management. It has been proven that the effectiveness of digitalization directly depends on the presence of a comprehensive digital HR strategy, which provides for systematicity, consistency and integration of transformations into the overall business model of the enterprise. It is substantiated that adaptability in the strategic HR management system ensures the organization's ability to respond in a timely and adequate manner to changes in the external environment, contributes to increasing its resilience and sustainability in the long term. The combination of digital tools with adaptive management approaches creates a synergistic effect that allows organizations not only to function effectively in conditions of uncertainty, but also to proactively shape the trajectory of their own development, ensuring long-term growth and strategic stability. Originality. Scientific provisions on the formation of a digital business environment and digital HR transformation in the strategic HR management system have been further developed. It has been proven that the concept of adaptability serves as the fundamental basis of modern HR trends. Practical value. Substantiated theoretical and methodological provisions can be implemented in the activities of enterprises to increase the effectiveness of strategic HR management by transitioning from traditional to adaptive HR management models focused on dynamism, innovation and strategic integration. Key words: strategic management, strategic HR management, digital HR transformation, digital HR strategy, adaptive HR strategy.
ТЕНДЕНЦІЇ РОЗВИТКУ І НАПРЯМИ АДАПТАЦІЇ АГРОПРОМИСЛОВИХ ПІДПРИЄМСТВ ДО ГЛОБАЛЬНИХ ЗМІН
Волощук Ю.О., Волощук В.Р. ТЕНДЕНЦІЇ РОЗВИТКУ І НАПРЯМИ АДАПТАЦІЇ АГРОПРОМИСЛОВИХ ПІДПРИЄМСТВ ДО ГЛОБАЛЬНИХ ЗМІН Мета. Дослідження сучасних тенденцій розвитку агропромислових підприємств та обґрунтування ключових напрямів їх адаптації до глобальних змін з урахуванням економічних, екологічних і інституційних факторів впливу. Методика дослідження. У роботі використано методи індукції та дедукції для виявлення тенденцій розвитку аграрного сектору та встановлення причинно-наслідкових зв’язків; методи аналізу та синтезу – для узагальнення наукових підходів і порівняння розвитку аграрного сектору України та країн ЄС, зокрема Польщі. Абстрактно-логічний метод застосовано для формування теоретичних узагальнень і висновків. Для візуалізації результатів використано графічний і табличний методи. Результати дослідження. Визначено ключові глобальні тенденції розвитку сільського господарства, зокрема вплив демографічних змін, кліматичних викликів, ресурсних обмежень і трансформації продовольчих ринків. Проаналізовано сучасний стан агропромислового сектору України в умовах воєнних викликів, зокрема динаміку його частки у ВВП, виробництва, прибутковості та інвестиційної активності. Встановлено наявність структурних дисбалансів, міжрегіональних нерівностей і обмеженого доступу до фінансових ресурсів. Здійснено порівняльний аналіз аграрного сектору України та Польщі, що дозволило виявити відмінності у структурі господарювання, рівні державної підтримки, ефективності використання ресурсів і орієнтації на додану вартість. Обґрунтовано необхідність впровадження адаптаційних механізмів, зокрема цифровізації, розвитку переробки, удосконалення фінансової підтримки, екологізації виробництва та гармонізації законодавства з вимогами ЄС. Наукова новизна результатів дослідження. Дістали подальшого розвитку теоретичні підходи до визначення напрямів адаптації агропромислових підприємств до глобальних змін на основі поєднання економічних, технологічних, екологічних та інституційних чинників, а також систематизації практик ЄС (на прикладі Польщі) для їх імплементації в Україні. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані при формуванні державної аграрної політики, розробці стратегій розвитку агропромислових підприємств, а також у процесі адаптації національного аграрного сектору до вимог європейської інтеграції. Запропоновані напрями сприятимуть підвищенню конкурентоспроможності, стійкості та інноваційності аграрного виробництва в Україні. Ключові слова: сільськогосподарські підприємства, глобальні зміни, стійкість, розвиток, адаптація підприємств, державна підтримка, інструменти підтримки підприємств, цифровізація, реформи, кліматичні виклики. Voloshchuk Yu.O., Voloshchuk V.R. DEVELOPMENT TRENDS AND DIRECTIONS OF ADAPTATION OF AGRO-INDUSTRIAL ENTERPRISES TO GLOBAL CHANGES Purpose. The aim of the article is to study modern trends in the development of agro-industrial enterprises and to substantiate the key areas of their adaptation to global changes, taking into account economic, environmental and institutional factors of influence. Methodology of research. The work uses induction and deduction methods to identify trends in the development of the agricultural sector and establish cause-and-effect relationships; analysis and synthesis methods to generalize scientific approaches and compare the development of the agricultural sector of Ukraine and EU countries, in particular Poland. The abstract and logical method is used to form theoretical generalizations and conclusions. Graphic and tabular methods are used to visualize the results. Findings. Key global trends in the development of agriculture are identified, in particular the impact of demographic changes, climate challenges, resource constraints and transformation of food markets. The current state of the agro-industrial sector of Ukraine in the context of military challenges is analysed, in particular the dynamics of its share in GDP, production, profitability and investment activity. The presence of structural imbalances, interregional inequalities and limited access to financial resources was established. A comparative analysis of the agricultural sector of Ukraine and Poland was carried out, which allowed to identify differences in the management structure, level of state support, efficiency of resource use and orientation on added value. The need to introduce adaptation mechanisms is substantiated, in particular digitalization, development of processing, improvement of financial support, greening of production and harmonization of legislation with EU requirements. Originality. Theoretical approaches to determining the directions of adaptation of agro-industrial enterprises to global changes based on a combination of economic, technological, environmental and institutional factors, as well as systematization of EU practices (using the example of Poland) for their implementation in Ukraine, have been further developed. Practical value. The obtained results can be used in the formation of state agricultural policy, development of strategies for the development of agro-industrial enterprises, as well as in the process of adapting the national agricultural sector to the requirements of European integration. The proposed directions will contribute to increasing the competitiveness, sustainability and innovativeness of agricultural production in Ukraine. Key words: agricultural enterprises, global changes, sustainability, development, adaptation of enterprises, state support, enterprise support instruments, digitalization, reforms, climate challenges.
ГОРИЗОНТАЛЬНІ ІННОВАЦІЇ ТА ЕНДОГЕННЕ ЗРОСТАННЯ: ПРИПУЩЕННЯ, МЕХАНІЗМИ, ДИСКУСІЇ
Пасічник Т.О. ГОРИЗОНТАЛЬНІ ІННОВАЦІЇ ТА ЕНДОГЕННЕ ЗРОСТАННЯ: ПРИПУЩЕННЯ, МЕХАНІЗМИ, ДИСКУСІЇ Мета. Систематизувати ключові припущення моделей горизонтальних інновацій П. Ромера; показати, як на їхній основі формуються головні теоретичні висновки щодо ролі НДДКР та інноваційної діяльності підприємств в економічному зростанні; окреслити основні проблеми і дискусії щодо інноваційної, конкурентної та патентної політики, що випливають з цієї теоретичної рамки. Методика дослідження. У процесі дослідження застосовано: аналіз і синтез – для добору та узагальнення літератури з моделей горизонтальних інновацій і сучасних дискусій навколо них; логіко-дедуктивний аналіз – для відтворення причинно-наслідкових зв’язків між припущеннями моделей і висновками щодо зростання; порівняльний аналіз специфікацій – для зіставлення структурних елементів «знаннєво-зумовленої» специфікації та моделі «лабораторного обладнання». Результати дослідження. Систематизовано ключові передумови моделей горизонтальних інновацій П. Ромера: неконкурентність ідей, часткова виключність (зокрема через патентний захист), недосконала конкуренція та наявність ринкової влади фірм, механізм «любові до різноманіття», а також агрегована функція НДДКР як формалізація зв’язку між ресурсами досліджень і появою нових дизайнів. Показано, що інновації в цих моделях є результатом приватних стимулів (очікуваної монопольної ренти), а технічний прогрес інтерпретується як розширення множини дизайнів або різновидів проміжних благ, що підвищує продуктивність кінцевого виробництва. Окреслено спільну структуру та принципову відмінність двох специфікацій – форму виробничої функції НДДКР – і висвітлено роль накопиченого запасу знань у продуктивності досліджень. Виокремлено центральні дискусії, що випливають із цих моделей: про припущення щодо продуктивності НДДКР, про компроміс між конкуренцією та стимулами до інновацій, про емпіричну релевантність ефекту масштабу, а також про неефективність децентралізованої рівноваги та джерела цієї неефективності. Наукова новизна результатів дослідження. Уточнено відмінності між «знаннєво-зумовленою» та «лабораторного обладнання» специфікаціями моделі горизонтальних інновацій у частині виробничої функції НДДКР і ролі запасу знань у продуктивності досліджень. Систематизовано ключові суперечності та дискусійні наслідки цієї теоретичної рамки. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження формують структуровану основу для коректного використання ромерівських моделей горизонтальних інновацій у прикладному аналізі та формуванні економічної політики; зокрема, вони можуть бути використані як методичний інструмент для оцінювання та порівняння альтернативних політичних сценаріїв (підтримки НДДКР, дизайну інститутів інтелектуальної власності, конкурентної політики тощо). Ключові слова: економічне зростання, інноваційний розвиток, патенти, НДДКР, горизонтальні інновації, технічний прогрес, ендогенні моделі зростання, ефект масштабу. Pasichnyk T.O. HORIZONTAL INNOVATIONS AND ENDOGENOUS GROWTH: ASSUMPTIONS, MECHANISMS, AND DEBATES Purpose. The aim of the article is to systematize the key assumptions of P. Romer's horizontal innovation models, this paper systematizes the key assumptions of Paul Romer’s horizontal innovation models, shows how these assumptions underpin the main theoretical conclusions about the role of R&D and firms’ innovative activity in economic growth, and outlines the major issues and debates in innovation, competition, and patent policy that follow from this framework. Methodology of research. The study employs analysis and synthesis to select and integrate the literature on horizontal innovation models and related contemporary debates; logical and deductive analysis to trace causal links between model assumptions and growth outcomes; and comparative analysis to contrast the structural elements of the “knowledge-driven” specification and the “lab-equipment” model. Findings. The paper summarizes the core assumptions of Paul Romer-type horizontal innovation models: the nonrivalry of ideas; partial excludability (notably via patent protection); imperfect competition and firms’ market power; the “love-for-variety” mechanism; and an aggregate R&D production function that links research inputs to the arrival of new designs. The analysis shows that innovation is driven by private incentives (expected monopoly rents), while technological progress is interpreted as an expansion in the set of designs – or, equivalently, the number of varieties of intermediate goods – which raises productivity in final-goods production. The two specifications are shown to share a common structure but differ fundamentally in the form of the R&D production function, particularly in how the accumulated stock of knowledge affects research productivity. The paper also highlights the main debates associated with these models, including assumptions about R&D productivity, the trade-off between competition and innovation incentives, the empirical relevance of scale effects, and the inefficiency of decentralized equilibrium and its sources. Originality. The study clarifies how the “knowledge-driven” and “lab-equipment” specifications differ in their R&D technologies and in the role assigned to the knowledge stock in determining research productivity. In addition, it systematizes the key tensions and contested policy implications arising from this theoretical framework. Practical value. The research results provide a structured basis for the appropriate use of Paul Romer-type horizontal innovation models in applied analysis and economic policy design. In particular, they can serve as a methodological tool for assessing and comparing alternative policy scenarios (R&D support, the design of intellectual property institutions, competition policy, etc.). Key words: economic growth, innovative development, patents, R&D, horizontal innovations, technological progress, endogenous growth models, scale effects.