Статті з відкритим доступом (журнали з відкритим доступом) Автори, статті яких публікуються у відкритому доступі, зберігають усі права на зміст статей. Статті з відкритим доступом зобов’язані публікуватись у розділі Creative Commons Attribution (CC BY) 4.0. Ця ліцензія дозволяє іншим розповсюджувати, редагувати, виправляти та поширювати вашу роботу, якщо вони вказують на ваше авторство. Детальна інформація на сайті Creative Commons: https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/ Дозволи для журналів із відкритим доступом Якщо стаття опублікована у відкритому доступі під ліцензіями CC BY 4.0 або CC BY-NC 4.0 (що було можливо до 15 грудня 2018 року), користувачі можуть відтворити її відповідно до своїх умов. Крім того, якщо стаття була опублікована під CC BY-NC 4.0 (ця ліцензія дає право іншим завантажувати ваші твори та ділитися ними з іншими, якщо вони вказують на ваше авторство, але вони не можуть використовувати їх комерційно в будь-якому випадку), використання для таких комерційних цілей вимагає дозволу: – відтворення вмісту у творі чи продукті, призначених для продажу; – відтворення у презентаціях, брошурах чи інших маркетингових матеріалах, що використовуються для комерційних цілей; – розповсюдження контенту для просування або збуту людини, продукту, послуги чи організації; – обмін текстами та даними з метою створення товарного продукту чи продукту, який отримує вигоду від рекламних надходжень; – використання контенту комерційною особою чи фізичною особою з метою винагороди, прямо чи опосередковано через продаж, ліцензування, просування чи рекламу; – посилання на вміст (електронною поштою, веб-сторінкою, портативним електронним пристроєм чи іншим способом) задля конкретної мети збуту чи реклами людини, продукту, курсу, послуги чи організації з комерційною вигодою. Для отримання більш детальної інформації та запитів дозволу, будь ласка, зв’яжіться з нами.
РЕГІОНАЛЬНИЙ КОНТЕКСТ ІНТЕГРАЦІЇ УКРАЇНСЬКИХ ПІДПРИЄМСТВ В ГЛОБАЛЬНІ ІННОВАЦІЙНІ ПРОСТОРИ
Варига Д.О., Миценко В.І. Регіональний контекст інтеграції українських підприємств в глобальні інноваційні простори Мета. Обґрунтування регіонального контексту інтеграції українських підприємств у глобальні інноваційні простори через виявлення ключових інституційних та економічних передумов, визначення ролі регіональної спеціалізації й інноваційної інфраструктури, а також систематизацію шляхів та інструментів включення підприємств у міжнародні інноваційні мережі. Методика дослідження. Методичну основу дослідження становлять загальнонаукові та спеціальні методи пізнання, зокрема системний підхід, методи логічного узагальнення, порівняльного аналізу, структурно-функціонального аналізу, а також елементи регіонального та інституційного підходів. Їх застосування дало змогу розкрити взаємозв’язок між внутрішнім інноваційним потенціалом підприємств і регіональними умовами їх включення до глобальних інноваційних мереж, а також виявити вплив інноваційної інфраструктури, людського капіталу, кластеризації, цифровізації та міжсекторальної взаємодії на інтеграційні процеси. Результати дослідження. Доведено, що інтеграція українських підприємств у глобальні інноваційні простори залежить не лише від рівня технологічного розвитку окремих суб’єктів господарювання, а й від специфіки регіонального середовища, в якому вони функціонують. Визначено, що регіон виступає проміжною, але стратегічно важливою ланкою між локальними ресурсами підприємства та глобальними каналами інноваційної, інвестиційної, науково-технологічної і виробничої кооперації. Наукова новизна результатів дослідження. Поглиблено теоретичне розуміння регіонального контексту інтеграції українських підприємств у глобальні інноваційні простори як багаторівневого процесу, що визначається взаємодією внутрішньофірмових, регіональних та зовнішньоекономічних чинників. Уточнено зміст регіональних передумов інноваційної інтеграції та обґрунтовано їх значення як базису для включення підприємств у глобальні мережі створення та комерціалізації знань. Практична значущість результатів дослідження. Одержані результати можуть бути використані при формуванні регіональної економічної політики, стратегій інноваційного розвитку, програм підтримки підприємництва, кластерних ініціатив та інструментів стимулювання міжнародної інноваційної кооперації. Ключові слова: регіональний розвиток, інноваційний розвиток підприємств, управління, глобалізаційні виклики, регіональні інноваційні системи, інноваційна інтеграція, контролінг, інноваційні екосистеми, цифровізація, конкурентоспроможність, ефективність. Varyha D.O., Mytsenko V.I. THE REGIONAL CONTEXT OF THE INTEGRATION OF UKRAINIAN ENTERPRISES INTO GLOBAL INNOVATION ECOSYSTEMS Purpose. The aim of the article is to substantiate of the regional context of the integration of Ukrainian enterprises into global innovation ecosystems by identifying key institutional and economic prerequisites, defining the role of regional specialization and innovation infrastructure, as well and systematizing the pathways and tools for including enterprises in international innovation networks. Methodology of research. The methodological basis of the study consists of general scientific and specialized methods of cognition, in particular the systems approach, methods of logical generalization, comparative analysis, structural-functional analysis, as well as elements of regional and institutional approaches. Their application made it possible to reveal the interconnection between the internal innovation potential of enterprises and the regional conditions for their inclusion in global innovation networks, as well as to identify the influence of innovation infrastructure, human capital, clustering, digitalization, and intersectoral interaction on integration processes. Findings. It has been demonstrated that the integration of Ukrainian enterprises into global innovation ecosystems depends not only on the level of technological development of individual businesses, but also on the specific characteristics of the regional environment in which they operate. It is determined that the region acts as an intermediate but strategically important link between the enterprise’s local resources and global channels of innovation, investment, scientific and technological, and production cooperation. Originality. The theoretical understanding of the regional context of Ukrainian enterprises’ integration into global innovation spaces has been deepened, viewed as a multilevel process shaped by the interaction of intra-firm, regional, and foreign economic factors. The content of regional prerequisites for innovation integration has been clarified, and their significance as a basis for the inclusion of enterprises in global networks for the creation and commercialization of knowledge has been substantiated. Practical value. The findings can be used in the development of regional economic policies, innovation development strategies, entrepreneurship support programs, cluster initiatives, and tools to promote international innovation cooperation. Key words: regional development, corporate innovation, management, globalization challenges, regional innovation systems, innovation integration, controlling, innovation ecosystems, digitalization, competitiveness, efficiency.
ЕКОНОМІЧНА СУТНІСТЬ ТА ОСОБЛИВОСТІ ФОРМУВАННЯ ІННОВАЦІЙНО-ІНВЕСТИЦІЙНОГО ПОТЕНЦІАЛУ ПІДПРИЄМСТВ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ
Костецький Я.І., Сіранчук В.І., Шинкарчук М.Б., Ярема В.В. ЕКОНОМІЧНА СУТНІСТЬ ТА ОСОБЛИВОСТІ ФОРМУВАННЯ ІННОВАЦІЙНО-ІНВЕСТИЦІЙНОГО ПОТЕНЦІАЛУ ПІДПРИЄМСТВ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ Мета. Поглиблення теоретичних підходів до визначення економічної сутності інноваційно-інвестиційного потенціалу підприємств територіальної громади та обґрунтування особливостей його формування в умовах децентралізації та трансформаційних змін економічного середовища. Методика дослідження. У процесі дослідження застосовано метод аналізу та синтезу, який дозволив дослідити структурні елементи інноваційно-інвестиційного потенціалу підприємств, визначити взаємозв’язки між інноваційними ресурсами та інвестиційними можливостями, а також узагальнити ключові чинники його формування на рівні територіальної громади. Для уточнення теоретичних положень і поглиблення розуміння категорії «інноваційно-інвестиційний потенціал» використано абстрактно-логічний метод, що сприяв формуванню цілісного бачення економічної сутності даного поняття та визначенню його ролі у забезпеченні сталого розвитку місцевого підприємництва. Для виявлення тенденцій розвитку підприємств територіальних громад і визначення впливу інституційного середовища на інноваційно-інвестиційні процеси застосовано метод індукції та дедукції, який забезпечив можливість переходу від окремих фактів до загальних висновків. Застосування системного підходу дало змогу забезпечити розгляд інноваційно-інвестиційного потенціалу підприємств як багатокомпонентної системи, що формується під впливом внутрішніх ресурсів підприємств і зовнішніх соціально-економічних умов територіальної громади. Результати дослідження. Уточнено економічну сутність інноваційно-інвестиційного потенціалу підприємств територіальної громади як комплексної категорії, що поєднує інноваційну активність, інвестиційну спроможність та інституційні умови місцевого розвитку. Систематизовано теоретичні підходи до трактування інноваційно-інвестиційного потенціалу та виокремлено його ключові складові з урахуванням територіального аспекту. Визначено основні чинники формування інноваційно-інвестиційного потенціалу підприємств у межах громади в умовах децентралізації, зокрема роль місцевої влади, бізнес-інфраструктури та людського капіталу. Обґрунтовано взаємозв’язок між рівнем розвитку інноваційно-інвестиційного потенціалу підприємств і соціально-економічним зростанням територіальної громади. Наукова новизна результатів дослідження. Поглиблено теоретичні підходи до трактування економічної сутності інноваційно-інвестиційного потенціалу підприємств територіальної громади шляхом його розгляду як інтегрованої категорії, що формується під впливом інноваційної активності підприємств, інвестиційної спроможності та інституційних умов місцевого розвитку. Обґрунтовано сутність інноваційно-інвестиційного потенціалу підприємств територіальної громади з урахуванням умов децентралізації та змін в економічному середовищі. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути використані органами місцевого самоврядування під час розроблення та реалізації стратегій соціально-економічного розвитку територіальних громад, програм підтримки підприємництва та інноваційної діяльності. Отримані теоретичні узагальнення та висновки можуть бути застосовані керівниками підприємств для обґрунтування управлінських рішень щодо формування та ефективного використання інноваційно-інвестиційного потенціалу, підвищення інвестиційної привабливості та конкурентоспроможності бізнесу. Результати дослідження можуть слугувати методологічною основою для подальших наукових розробок, а також бути використані в освітньому процесі при викладанні дисциплін економічного та управлінського спрямування. Ключові слова: інноваційно-інвестиційний потенціал, територіальна громада, інноваційний розвиток, інвестиційна діяльність, регіональний розвиток. Kostetskyi Ya.I., Siranchuk V.I., Shynkarchuk M.B., Yarema V.V. THE ECONOMIC ESSENCE AND FEATURES OF THE FORMATION OF THE INNOVATION AND INVESTMENT POTENTIAL OF ENTERPRISES IN A TERRITORIAL COMMUNITY Purpose. The aim of the article is to deepen theoretical approaches to defining the economic essence of the innovation and investment potential of enterprises within a territorial community and to substantiate the features of its formation under conditions of decentralization and transformational changes in the economic environment. Methodology of research. The research process employed a method of analysis and synthesis, which made it possible to examine the structural elements of the innovation and investment potential of enterprises, identify the interrelationships between innovation resources and investment opportunities, and summarize the key factors in its formation at the local community level. To clarify the theoretical provisions and deepen the understanding of the category of “innovation and investment potential” an abstract and logical method was used, which contributed to the formation of a holistic view of the economic essence of this concept and the determination of its role in ensuring the sustainable development of local entrepreneurship. To identify trends in the development of local community enterprises and determine the impact of the institutional environment on innovation and investment processes, the method of induction and deduction was used, which made it possible to move from individual facts to general conclusions. The application of a systematic approach made it possible to consider the innovation and investment potential of enterprises as a multi-component system that is formed under the influence of internal resources of enterprises and external social and economic conditions of the territorial community. Findings. The economic essence of the innovation and investment potential of enterprises in the territorial community as a complex category combining innovation activity, investment capacity, and institutional conditions for local development has been clarified. Theoretical approaches to the interpretation of innovation and investment potential have been systematized, and its key components have been identified, taking into account the territorial aspect. The main factors shaping the innovation and investment potential of enterprises within the community in the context of decentralization have been identified, in particular the role of local authorities, business infrastructure, and human capital. The relationship between the level of development of the innovation and investment potential of enterprises and the social and economic growth of the territorial community has been substantiated. Originality. Theoretical approaches to interpreting the economic essence of the innovation and investment potential of local community enterprises have been deepened by considering it as an integrated category formed under the influence of the innovative activity of enterprises, investment capacity, and institutional conditions for local development. The essence of the innovation and investment potential of enterprises in the territorial community has been substantiated, taking into account the conditions of decentralization and changes in the economic environment. Practical value. The results of the study can be used by local authorities in developing and implementing strategies for the social and economic development of local communities, programs to support entrepreneurship and innovation. The obtained theoretical generalizations and conclusions can be applied by enterprise managers to substantiate management decisions regarding the formation and effective use of innovation and investment potential, increasing the investment attractiveness and competitiveness of business. The results of the study can serve as a methodological basis for further scientific developments, as well as be used in the educational process when teaching economic and management disciplines. Key words: innovation and investment potential, territorial community, innovative development, investment activity, regional development.
ІСТОРИЧНА ЕВОЛЮЦІЯ КОНЦЕПЦІЙ УПРАВЛІННЯ: ВІД ДОМІНУВАННЯ АВТОРИТАРНИХ МОДЕЛЕЙ ДО СУЧАСНОГО СТРАТЕГІЧНОГО ПІДХОДУ
Ткаченко А.М., Чернова І.В. ІСТОРИЧНА ЕВОЛЮЦІЯ КОНЦЕПЦІЙ УПРАВЛІННЯ: ВІД ДОМІНУВАННЯ АВТОРИТАРНИХ МОДЕЛЕЙ ДО СУЧАСНОГО СТРАТЕГІЧНОГО ПІДХОДУ Мета. Всебічне висвітлення історичної еволюції теорій управління з акцентом на переході від домінування авторитарних моделей до сучасних стратегічних підходів, а також визначення ключових чинників, які сприяли цій трансформації. Методика дослідження. Ґрунтується на комплексному застосуванні історико‑логічного, системного та порівняльного методів, що дозволяє глибоко реконструювати хронологію та зміст еволюції управлінської теорії. Історико-логічний метод застосовано для аналізу еволюції управлінської думки та виявлення закономірностей її розвитку. Порівняльний аналіз дозволив зіставити класичні й сучасні моделі управління за ключовими характеристиками. Системний підхід використано для розгляду управлінських концепцій як цілісних утворень, сформованих під впливом економічних, соціальних і технологічних чинників. Метод контент-аналізу наукових публікацій забезпечив узагальнення актуального наукового дискурсу та виявлення провідних тенденцій розвитку теорії управління. Метод аналогії та екстраполяції застосовано для обґрунтування можливих напрямів подальшої трансформації управлінських концепцій. Результати дослідження. У статті здійснено комплексний теоретико‑методологічний аналіз історичної еволюції концепцій управління в контексті трансформації соціально‑економічних систем. Обґрунтовано осмислення переходу від домінування авторитарних, ієрархічно орієнтованих моделей управління до сучасних стратегічних та адаптивних підходів, що базуються на інтеграції поведінкових, системних і ресурсних концепцій. Розкрито порівняння авторитарних моделей із сучасними стратегічними підходами з позиції ефективності, адаптивності, врахування людського фактора та організаційної культури. Доведено, що сучасні управлінські моделі не заперечують досягнень класичних шкіл, а натомість синтезують їхні раціональні елементи із сучасними концепціями лідерства, командної роботи та стратегічного аналізу. Наукова новизна результатів дослідження. Набули подальшого розвитку теоретико-методологічні підходи до аналізу історичної еволюції управлінських концепцій на основі системного поєднання класичних авторитарних моделей і сучасних стратегічних підходів. Обґрунтовано, що ефективність сучасних управлінських систем визначається не повним запереченням авторитарних моделей, а інтеграцією їх структурованих елементів (формалізації, ієрархічності, стандартизації) у адаптивні та поведінково орієнтовані концепції управління. Удосконалено концептуальний підхід до використання історичних моделей управління як підґрунтя формування сучасних стратегічних парадигм, здатних функціонувати в умовах цифрової трансформації та високої турбулентності зовнішнього середовища. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути використані для розроблення стратегій управління організаціями в умовах нестабільності, цифрової трансформації та зростання ролі поведінкових і соціальних чинників. Ключові слова: історія управління, теорія управління, стратегічне управління, авторитарні моделі, управлінська думка, еволюція менеджменту, поведінкові концепції, управлінські парадигми. Tkachenko A.M., Chernova I.V. HISTORICAL EVOLUTION OF MANAGEMENT CONCEPTS: FROM THE DOMINANCE OF AUTHORITARIAN MODELS TO THE MODERN STRATEGIC APPROACH Purpose. The aim of the article is to comprehensively cover the historical evolution of management theories with an emphasis on the transition from the dominance of authoritarian models to modern strategic approaches, as well as the identification the key factors that contributed to this transformation. Methodology of research. It is based on the comprehensive application of historical and logical, systemic, and comparative methods, which allows for a thorough reconstruction of the chronology and content of the evolution of management theory. The historical and logical method is used to analyse the evolution of management thought and identify patterns in its development. Comparative analysis allowed us to compare classical and modern management models according to key characteristics. The systemic approach was used to consider management concepts as integral entities formed under the influence of economic, social, and technological factors. The method of content analysis of scientific publications ensured the generalization of the current scientific discourse and the identification of leading trends in the development of management theory. The method of analogy and extrapolation was used to substantiate possible directions for the further transformation of management concepts. Findings. The article provides a comprehensive theoretical and methodological analysis of the historical evolution of management concepts in the context of the transformation of social and economic systems. It substantiates the transition from the dominance of authoritarian, hierarchically oriented management models to modern strategic and adaptive approaches based on the integration of behavioural, systemic, and resource concepts. A comparison of authoritarian models with modern strategic approaches is presented from the perspective of efficiency, adaptability, consideration of the human factor, and organizational culture. It is proven that modern management models do not deny the achievements of classical schools, but instead synthesize their rational elements with modern concepts of leadership, teamwork, and strategic analysis. Originality. Theoretical and methodological approaches to analysing the historical evolution of management concepts based on a systematic combination of classical authoritarian models and modern strategic approaches have been further developed. It has been substantiated that the effectiveness of modern management systems is determined not by the complete rejection of authoritarian models, but by the integration of their structured elements (formalization, hierarchy, standardization) into adaptive and behaviour-oriented management concepts. The conceptual approach to the use of historical management models as a basis for the formation of modern strategic paradigms capable of functioning in conditions of digital transformation and high turbulence of the external environment has been improved. Practical value. The results of the study can be used to develop strategies for managing organizations in conditions of instability, digital transformation, and the growing role of behavioural and social factors. Key words: history of management, management theory, strategic management, authoritarian models, managerial thought, management evolution, behavioural concepts, management paradigms.
ПОТЕНЦІАЛ РОЗВИТКУ ДОСЛІДНИЦЬКИХ ЕКОСИСТЕМ В УКРАЇНІ
Сидорович О.Ю. ПОТЕНЦІАЛ РОЗВИТКУ ДОСЛІДНИЦЬКИХ ЕКОСИСТЕМ В УКРАЇНІ Мета. Концептуальне обґрунтування теоретико-методологічних засад функціонування дослідницьких екосистем та комплексний аналіз потенціалу їхнього розвитку в національному та глобальному масштабі на основі таких міжнародних визначників, як Глобальний індекс інновацій, міжнародний рейтинг університетів та глобальний індекс розвитку стартап-екосистем. Методика дослідження. У процесі дослідження використовувалися такі загальнонаукові та спеціальні методи: індукції та дедукції – на етапі збору, систематизації та обробки інформації про глобальні та національні тенденції в науково-технічній політиці для виявлення причинно-наслідкових зв’язків між зовнішніми викликами (зокрема, військовими ризиками та конкуренцією за ресурси) та необхідністю екосистемної трансформації наукової сфери України; аналізу і синтезу – для оцінки сутності та структурних елементів дослідницьких екосистем, визначення їхнього потенціалу щодо забезпечення системної стійкості та прискореної комерціалізації наукових результатів, а також для розробки стратегічних засад їхнього розвитку; абстрактно-логічний – для узагальнення теоретичних концепцій та формування комплексного уявлення про дослідницьку екосистему як адаптивну мережеву модель, здатну реагувати на кризові умови та глобальні виклики; метод компаративістики – для порівняння моделей функціонування дослідницьких екосистем у країнах з високим рівнем інноваційного розвитку та виявлення найбільш ефективних підходів для імплементації в Україні; графічний – для візуалізації результатів дослідження, зокрема структурування властивостей та функцій екосистеми а також визначенні динаміки ключових трекерів інноваційного розвитку України. Результати дослідження. Систематизовано ключові показники, що визначають потенціал дослідницьких екосистем, зокрема інституційну якість (на основі QS World University Rankings) та інноваційну активність (на основі Global Startup Ecosystem Report). Проаналізовано позиції України у глобальних рейтингах: зафіксовано слабкі позиції українських університетів на тлі високої стійкості національної стартап-екосистеми (42 місце у світі, зростання на 26 %). Встановлено, що ключовими глобальними трендами є бурхливий розвиток штучного інтелекту та підвищена чутливість екосистем до геополітичних змін, що обумовлює необхідність регіональної орієнтації та стратегічного управлінського планування. З’ясовано, що інноваційний потенціал України має високу резилієнтність, підтверджену стрімким розвитком ключових міст, але його необхідно підсилити через трансформацію університетів у ключові хаби та прискорену комерціалізацію досліджень. Визначено перспективи подальшого розвитку, що базуються на державно-приватному партнерстві та потужній міжнародній підтримці для цілеспрямованого масштабування у ключових технологічних секторах, таких як SaaS та ШІ. Наукова новизна результатів дослідження. Доведено, що розвиток дослідницьких екосистем в Україні, на відміну від традиційної інституційно-орієнтованої моделі науки, відбувається за напрямами посилення ролі університетів та їх трансформації з освітніх установ у ключові інноваційні хаби й інтеграційні центри, що дає змогу підвищити економічну самодостатність наукової сфери та ефективність її участі у відновленні країни. Набули подальшого розвитку положення щодо зростання ролі комерціалізації наукових досліджень як чинника стійкості національної наукової системи. Удосконалено підходи до обґрунтування стратегічних пріоритетів розвитку дослідницьких екосистем в умовах сучасних викликів і загроз. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути використані при формуванні та коригуванні державної науково-технічної та інноваційної політики, а також стратегічних планів розвитку університетів і наукових установ. За результатами дослідження обґрунтовано доцільність посилення інституційних механізмів комерціалізації наукових результатів шляхом розвитку офісів трансферу технологій та цільової підтримки науково-інноваційних проєктів, орієнтованих на післявоєнне відновлення та потреби безпеки держави. Запропоновано удосконалення моделей державно-приватного партнерства у сфері прикладних досліджень і технологічних розробок, а також інтеграцію університетів і наукових установ у міжнародні інноваційні мережі з метою забезпечення технологічної суверенності та підвищення стійкості національної наукової системи в умовах глобальної конкуренції та воєнних викликів. Ключові слова: екосистема, дослідницька екосистема, інноваційні бізнес стартапи, інновації, потенціал розвитку. Sydorovych O.Yu. THE POTENTIAL FOR THE DEVELOPMENT OF RESEARCH ECOSYSTEMS IN UKRAINE Purpose. The aim of the article is to is to conceptually substantiate the theoretical and methodological foundations for the functioning of research ecosystems and to provide a comprehensive analysis of their development potential on a national and global scale. This analysis is based on international determinants, including the Global Innovation Index, the international university ranking (QS World University Rankings), and the Global Startup Ecosystem Development Index. Methodology of research. The following general scientific and special methods were employed in the research process: induction and deduction ‒ used at the stage of collecting, systematizing, and processing information on global and national trends in scientific and technical policy to identify cause-and-effect relationships between external challenges (particularly military risks and competition for resources) and the necessity for the ecosystem transformation of Ukraine's scientific sphere; аnalysis and synthesis ‒ applied to assess the essence and structural elements of research ecosystems, determine their potential for ensuring systemic sustainability and accelerated commercialization of scientific results, and for developing strategic principles for their future growth; abstract-logical method ‒ utilized to generalize theoretical concepts and form a comprehensive understanding of the research ecosystem as an adaptive network model capable of responding effectively to crisis conditions and global challenges.; comparative cethod ‒ employed to compare models of research ecosystem functioning in countries with a high level of innovative development and to identify the most effective approaches for implementation in Ukraine; graphical method ‒ used to visualize the study's results, specifically for structuring the properties and functions of the ecosystem and determining the dynamics of key trackers of Ukraine's innovative development. Findings. Key indicators that determine the potential of research ecosystems were systematized, focusing on institutional quality (based on QS World University Rankings) and innovative activity (based on the Global Startup Ecosystem Report). An analysis of Ukraine’s positions in global rankings revealed the weak standing of Ukrainian universities against the backdrop of the high resilience of the national startup ecosystem (42nd place globally, showing a 26% growth). It was established that the dominant global trends are the rapid development of Artificial Intelligence (AI) and the increased sensitivity of ecosystems to geopolitical changes, which necessitates a strategic focus on regional orientation and management planning. The study found that Ukraine’s innovation potential demonstrates high resilience, confirmed by the rapid development of key cities, but requires strengthening through the transformation of universities into central innovation hubs and the acceleration of research commercialization. Prospects for further development were identified, emphasizing the necessity of public-private partnerships and robust international support for targeted scaling in critical technology sectors, such as SaaS and AI. Originality. It is proven that the development of research ecosystems in Ukraine, in contrast to the traditional institutional-oriented model of science, is taking place through strengthening the role of universities and their transformation from educational institutions into key innovation hubs and integration centers. This transformation makes it possible to enhance the economic self-sufficiency of the research sector and the effectiveness of its contribution to the country’s recovery. The provisions concerning the growing role of the commercialization of scientific research as a factor in the resilience of the national research system have been further developed. Approaches to substantiating strategic priorities for the development of research ecosystems in the face of modern challenges and threats have been improved. Practical value. The results of the study can be used in the formation and adjustment of state scientific, technical and innovation policy, as well as strategic plans for the development of universities and scientific institutions. Based on the findings of the study, the feasibility of strengthening institutional mechanisms for the commercialization of research outcomes through the development of technology transfer offices and targeted support for research and innovation projects focused on post-war recovery and national security needs is substantiated. The study also proposes improving models of public–private partnership in applied research and technological development, as well as integrating universities and research institutions into international innovation networks in order to ensure technological sovereignty and enhance the resilience of the national research system under conditions of global competition and military challenges. Key words: ecosystem, research ecosystem, innovative business startups, innovation, development potential.
УПРАВЛІННЯ ОРГАНІЧНИМИ ВІДХОДАМИ В КОНТЕКСТІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ РЕГІОНУ
Файфура В.В., Сидорук Б.О., Любезна І.В. УПРАВЛІННЯ ОРГАНІЧНИМИ ВІДХОДАМИ В КОНТЕКСТІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ РЕГІОНУ Мета. Оцінка структури та обсягів утворення біологічно розкладних відходів у сільському господарстві та харчовій промисловості Тернопільської області, визначення їх потенціалу як вторинного ресурсу, а також обґрунтування напрямів формування регіональної політики ефективного використання агропромислових відходів. Методика дослідження. Для підготовки наукової публікації були застосовані методи аналізу та синтезу, а також статистичний метод з метою оцінки динаміки обсягів виробництва сільськогосподарських культур і структури утворення біовідходів харчової промисловості в межах Тернопільської області; нормування – для дослідження обсягів утворення біовідходів на регіональному рівні, а також системного узагальнення – при формуванні висновків і пропозицій. Результати дослідження. Оцінено обсяги утворення органічних відходів у ключових галузях агропромислового комплексу Тернопільської області на основі типових норм виходу відходів із сільськогосподарської продукції. Проведено структурний аналіз складу відходів, що дало змогу виокремити найвагоміші джерела біоресурсів, придатних для переробки на органічні добрива, біогаз або інші енергетичні продукти. Розраховано потенційний ресурсний і енергетичний ефект від залучення агропромислових відходів у господарський оборот, що демонструє економічну доцільність їх утилізації та переробки. Наукова новизна результатів дослідження. Запропоновано напрями ефективного управління біовідходами, підкреслено зв’язок проблеми поводження з біовідходами з екологічною безпекою, що вимагає інтеграції природоохоронних, економічних та управлінських механізмів у межах регіональної екологічної політики. Практична значущість результатів дослідження. Результати проведеного аналізу складу структури біовідходів, утворених на регіональному рівні, є важливими з позиції формування нової екологічної культури поводження з біовідходами на рівні територіальних громад. Ключові слова: органічні відходи, біовідходи, сільське господарство, екологічна безпека, регіон. Faifura V.V., Sydoruk B.O., Liubezna I.V. ORGANIC WASTE MANAGEMENT IN THE CONTEXT OF ENSURING THE ECOLOGICAL SAFETY OF THE REGION Purpose. The aim of the article is to assess the structure and volume of biodegradable waste generation in agricultural production and the food industry of the Ternopil region, determine their potential as a secondary resource material, and substantiate the directions of forming a regional policy for the effective use of agro-industrial waste. Methodology of research. To prepare the scientific publication, methods of analysis and synthesis were applied, as well as a statistical method to assess the dynamics of volumes of crop production and the structure of bio-waste generation in the food industry within the Ternopil region; normalization – for researching the volume of bio-waste generation at the regional level, as well as systemic generalization – when forming conclusions and proposals. Findings. The volume of organic waste generation in key sectors of the agro-industrial complex of Ternopil region was estimated based on typical waste output standards from agricultural products. A structural analysis of the waste composition was conducted, which made it possible to identify the most significant sources of bioresources suitable for processing into organic fertilizers, biogas or other energy products. The potential resource and energy effect of involving agro-industrial waste in economic turnover was calculated, which demonstrates the economic feasibility of their utilization and processing. Originality. Directions for effective bio-waste management were proposed, emphasizing the connection between the problem of bio-waste management and environmental safety, which requires the integration of environmental, economic and management mechanisms within the framework of regional environmental policy. Practical value. The results of the analysis of the composition of the structure of bio-waste generation at the regional level are important from the perspective of forming a new environmental culture of bio-waste management at the level of territorial communities. Key words: organic waste, bio-waste, agriculture, environmental safety, region.
ВПЛИВ ЧЕТВЕРТОЇ ПРОМИСЛОВОЇ РЕВОЛЮЦІЇ НА РОЗВИТОК ЛЮДСЬКОГО КАПІТАЛУ
Швець А.С. ВПЛИВ ЧЕТВЕРТОЇ ПРОМИСЛОВОЇ РЕВОЛЮЦІЇ НА РОЗВИТОК ЛЮДСЬКОГО КАПІТАЛУ Мета. Виокремлення системи факторів впливу четвертої промислової революції на стан та розвиток людського капіталу, а також з’ясування позитивних та негативних наслідків такого впливу. Методика дослідження. Дослідження побудовано на використанні методів аналізу та синтезу, групування та класифікації, за допомогою яких були виокремлені технологічні, економічні, інституційні, соціально-психологічні та екологічні фактори впливу четвертої промислової революції на характеристики людського капіталу. Застосування методів узагальнення дозволило обґрунтувати позитивні та негативні наслідки впливу даних факторів на людський капітал. Результати дослідження. На основі системного підходу доведено необхідність виокремлення технологічних, економічних, соціально-психологічних, інституційних та екологічних факторів, які визначають вплив четвертої промислової революції на людський капітал. Обґрунтовано, що вплив технологічних факторів на людський капітал проявляється в інтелектуалізації праці, персоналізації процесу навчання, фізичному розширенні можливостей та подовженні періоду професійної активності людини, набутті та удосконаленні професійних знань, вмінь та навичок, формуванні глобальної мобільності та спільної творчості, відновленні працездатності та здоров’я. Показано, що вплив економічних факторів супроводжується зростанням розриву в оплаті праці, структурними змінами зайнятості, диференціацією попиту на ринку праці на фахівців різної кваліфікації, зростанням інноваційної активності підприємств, трансформацією моделей зайнятості та моделей управління, зміною вартості та інвестицій у навчання та регіональною конкуренцією за таланти. Інституційні умови формування та реалізації характеристик людського капіталу визначають вплив інституційних факторів, а роль екологічних факторів охарактеризовано через трансформацію середовища трудової діяльності та формування «зелених» навичок. Соціально-психологічні фактори впливу трансформують спосіб життя та комунікацію людей, а також формують умови для інклюзивної діяльності. Наукова новизна результатів дослідження. Виокремлено систему взаємопов’язаних технологічних, економічних, інституційних, соціально-психологічних та екологічних факторів впливу четвертої промислової революції на характеристики людського капіталу. На відміну від попередніх досліджень, запропоновано в якості самостійних факторів такого впливу розглядати соціально-психологічні та екологічні. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані органами державної влади для розробки програм, спрямованих на розвиток людського капіталу. Ключові слова: людський капітал, четверта промислова революція, нові технології, цифровізація, освіта, навички, інновації, ринок праці. Shvets A.S. THE IMPACT OF THE FOURTH INDUSTRIAL REVOLUTION ON THE DEVELOPMENT OF HUMAN CAPITAL Purpose. The aim of the article is to identify the system of factors influencing the fourth industrial revolution on the state and development of human capital, as well as to clarify the positive and negative consequences of such an impact. Methodology of research. The study is based on the use of methods of analysis and synthesis, grouping and classification, with the help of which technological, economic, institutional, social and psychological and environmental factors of the influence of the fourth industrial revolution on the characteristics of human capital were identified. The use of generalization methods made it possible to substantiate the positive and negative consequences of the influence of these factors on human capital. Findings. On the basis of a systemic approach, the need of allocation of technological, economic, social and psychological, institutional and environmental factors that determine the impact of the fourth industrial revolution on human capital has been proven. It has been substantiated that the impact of technological factors on human capital is manifested in the intellectualization of labour, personalization of the learning process, physical expansion of opportunities and extension of the period of professional activity of a person, acquisition and improvement of professional knowledge, skills and abilities, formation of global mobility and joint creativity, restoration of working capacity and health. It has been shown that the impact of economic factors is accompanied by an increase in the wage gap, structural changes in employment, differentiation of demand in the labour market for specialists of different qualifications, increased innovative activity of enterprises, transformation of employment models and management models, changes in the cost and investment in training and regional competition for talents. Institutional conditions of the formation and implementation of human capital characteristics determine the influence of institutional factors, and the role of environmental factors is characterized through the transformation of the work environment and the formation of "green" skills. Social and psychological factors of influence transform people's lifestyle and communication, and also form conditions for inclusive activity. Originality. The scientific novelty lies in the isolation of a system of interconnected technological, economic, institutional, social and psychological and environmental factors of the influence of the fourth industrial revolution on the characteristics of human capital. Unlike previous studies, it is proposed to consider social and psychological and environmental factors as independent factors of such influence. Practical value. The results obtained can be used by state authorities for programs aimed at the development of human capital. Key words: human capital, the fourth industrial revolution, new technologies, digitalization, education, skills, innovations, labour market.
НЕДОСТОВІРНІСТЬ ІНФОРМАЦІЇ ЦИФРОВОГО ПРОСТОРУ ЯК ВИКЛИК ШТУЧНОМУ ІНТЕЛЕКТУ В ПРОЦЕСІ УПРАВЛІННЯ РИЗИКАМИ
Шухманн В.А. НЕДОСТОВІРНІСТЬ ІНФОРМАЦІЇ ЦИФРОВОГО ПРОСТОРУ ЯК ВИКЛИК ШТУЧНОМУ ІНТЕЛЕКТУ В ПРОЦЕСІ УПРАВЛІННЯ РИЗИКАМИ Мета. Дослідження впливу недостовірної інформації та дезінформаційних потоків цифрового середовища на ефективність використання штучного інтелекту в системі управління ризиками підприємства, а також обґрунтування багаторівневих підходів до перевірки даних задля підвищення якості стратегічних управлінських рішень. Методика дослідження. У процесі дослідження застосовано поєднання загальнонаукових і спеціальних методів. Системний аналіз використано для структурування інформаційних загроз, аналіз і синтез ‒ для встановлення взаємозв’язку між якістю даних та помилками алгоритмів, графічне моделювання ‒ для відображення логіки ескалації ризиків, а методи узагальнення і класифікації ‒ для впорядкування інструментів зниження інформаційних ризиків. Результати дослідження. Визначено ключові загрози цифрового інформаційного середовища, що впливають на надійність рішень, сформованих із застосуванням штучного інтелекту. Доведено, що ці загрози мають зовнішній характер, пов’язаний з маніпулюванням інформаційними потоками, та внутрішній, обумовлений особливостями роботи генеративних моделей. Обґрунтовано, що спотворення даних запускає ланцюгову реакцію ризиків, яка проявляється у помилках оцінювання на операційному рівні та призводить до стратегічних прорахунків у довгостроковому розвитку підприємства. Запропоновано концептуальну модель мінімізації ризиків, що передбачає поєднання попередньої перевірки даних, інтерпретації результатів роботи алгоритмів та обов’язкової експертної оцінки управлінських рішень. Наукова новизна результатів дослідження. Подальшого розвитку набуло теоретичне обґрунтування забезпечення інформаційної надійності в системах управління ризиками на основі штучного інтелекту. Запропоновано багаторівневу класифікацію методів верифікації даних відповідно до етапів їх обробки та розроблено модель каскадного перетворення інформаційних спотворень у стратегічні втрати підприємства. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути використані у діяльності підприємств для вдосконалення систем підтримки прийняття рішень, зниження фінансових втрат від дезінформації та підвищення стійкості стратегічного управління в умовах цифрової невизначеності. Ключові слова: штучний інтелект, ефективність, цифрова економіка, недостовірність інформації, галюцинації ШІ, Explainable AI, стратегічне управління, верифікація даних. Schuchmann V.А. UNRELIABILITY OF INFORMATION IN THE DIGITAL SPACE AS A CHALLENGE TO ARTIFICIAL INTELLIGENCE IN THE PROCESS OF RISK MANAGEMENT Purpose. The aim of the article is to investigate the impact of unreliable information and disinformation flows in the digital environment on the efficiency of using artificial intelligence in the enterprise risk management system, as well as to substantiate multi-level approaches to data verification in order to improve the quality of strategic management decisions. Methodology of research. A combination of general scientific and special methods was applied in the research process. System analysis was used to structure information threats; analysis and synthesis ‒ to establish the relationship between data quality and algorithmic errors; graphic modeling ‒ to display the logic of risk escalation; methods of generalization and classification ‒ to organize tools for reducing information risks. Findings. Key threats of the digital information environment affecting the reliability of decisions formed using artificial intelligence are identified. It is proved that these threats have an external nature related to the manipulation of information flows, and an internal one conditioned by the peculiarities of generative models' operation. It is substantiated that data distortion triggers a chain reaction of risks, which manifests in assessment errors at the operational level and leads to strategic miscalculations in the long-term development of the enterprise. A conceptual model of risk minimization is proposed, which involves a combination of preliminary data verification, interpretation of algorithm results, and mandatory expert assessment of management decisions. Originality. The theoretical substantiation of ensuring information reliability in AI-based risk management systems has received further development. A multi-level classification of data verification methods according to their processing stages is proposed, and a model of the cascade transformation of information distortions into strategic losses of the enterprise is developed. Practical value. The research results can be used in the activities of enterprises to improve decision support systems, reduce financial losses from disinformation, and increase the resilience of strategic management in conditions of digital uncertainty. Key words: artificial intelligence, efficiency, digital economy, information unreliability, AI hallucinations, Explainable AI, strategic management, data verification.
СТРАТЕГІЧНА МОДЕЛЬ МІЖРІВНЕВОГО УПРАВЛІННЯ СТАЛИМ РОЗВИТКОМ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ НА ОСНОВІ БЕНЧМАРКІНГУ
Крамарчук С.П., Крисько Ж.Л. СТРАТЕГІЧНА МОДЕЛЬ МІЖРІВНЕВОГО УПРАВЛІННЯ СТАЛИМ РОЗВИТКОМ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ НА ОСНОВІ БЕНЧМАРКІНГУ Мета. Обґрунтування та розробка стратегічної моделі міжрівневого управління сталим розвитком національної економіки України на основі бенчмаркінгу, яка забезпечує узгодженість економічних, екологічних і соціальних цілей на макро-, мезо- та мікрорівнях управління з урахуванням національних і регіональних особливостей розвитку. Методика дослідження. У процесі дослідження використано загальнонаукові та спеціальні методи: індукції і дедукції – для узагальнення статистичної та аналітичної інформації й виявлення закономірностей сталого розвитку на макро-, мезо- та мікрорівнях; аналізу і синтезу – для дослідження сучасних підходів до міжрівневого управління та інтеграції бенчмаркінгу у систему стратегічного управління; абстрактно-логічний – для теоретичного узагальнення та формування авторських висновків; системний підхід – для розгляду національної економіки як цілісної багаторівневої системи; метод компаративістики (бенчмаркінг) – для порівняльного оцінювання показників сталого розвитку України з міжнародними та національними еталонами; графічний – для візуалізації результатів дослідження. Результати дослідження. Обґрунтовано необхідність переходу від фрагментарного управління сталим розвитком до системної міжрівневої моделі, заснованої на бенчмаркінгу. Розроблено схему взаємозв’язків і взаємовпливів макро-, мезо- та мікрорівнів економіки, яка відображає вертикальні та горизонтальні зв’язки, а також механізми зворотного зв’язку. Запропоновано стратегічну модель міжрівневого управління сталим розвитком, основні характеристики якої структуровано за цілями, індикаторами, об’єктами бенчмаркінгу, інструментами реалізації, механізмами управління та цифровими технологіями. Доведено, що системне застосування бенчмаркінгу підвищує обґрунтованість управлінських рішень, сприяє ідентифікації кращих практик і забезпечує адаптивність економічної політики. Наукова новизна результатів дослідження. Розроблено стратегічну інтегровану модель міжрівневого управління сталим розвитком національної економіки України, у якій бенчмаркінг розглядається як ключовий інструмент координації та синхронізації цілей на макро-, мезо- та мікрорівнях. Удосконалено підхід до міжрівневого управління сталим розвитком шляхом поєднання індикаторних систем, механізмів зворотного зв’язку та цифрових технологій у єдину управлінську модель. Практична значущість результатів дослідження. Запропонована модель може бути використана органами державної влади, регіональними адміністраціями та суб’єктами господарювання при формуванні, моніторингу та коригуванні стратегій сталого розвитку, а також для побудови національних і регіональних систем індикаторів сталості, удосконалення ESG-стратегій підприємств та підвищення ефективності управління процесами післявоєнного відновлення економіки України. Ключові слова: сталий розвиток, міжрівневе управління, бенчмаркінг, національна економіка, макро-, мезо- та мікрорівні, ESG, стратегічне управління. Kramarchuk S.P., Krysko Zh.L. STRATEGIC MODEL OF MULTI-LEVEL MANAGEMENT OF SUSTAINABLE DEVELOPMENT OF UKRAINE'S NATIONAL ECONOMY BASED ON BENCHMARKING Purpose. The aim of the article is to substantiate and develop a strategic model of multilevel governance of sustainable development of the national economy of Ukraine based on benchmarking, which ensures the consistency of economic, environmental and social goals at the macro-, meso- and micro-levels of management, taking into account national and regional development characteristics. Methodology of research. General scientific and special methods were used in the course of the study: induction and deduction – to generalize statistical and analytical information and identify patterns of sustainable development at the macro-, meso-, and micro-levels; analysis and synthesis – to examine modern approaches to multilevel governance and integrate benchmarking into the system of strategic management; the abstract and logical method – for theoretical generalization and formulation of the authors’ conclusions; the systemic approach – to consider the national economy as an integrated multilevel system; the comparative method (benchmarking) – for the comparative assessment of Ukraine’s sustainable development indicators against international and national benchmarks; and the graphical method – to visualize the research results. Findings. The study substantiates the necessity of transitioning from fragmented management of sustainable development to a systemic multilevel model based on benchmarking. A scheme of interrelations and mutual influences between the macro-, meso-, and micro-levels of the economy is developed, reflecting vertical and horizontal linkages as well as feedback mechanisms. A strategic model of multilevel governance of sustainable development is proposed, the key characteristics of which are structured according to goals, indicators, benchmarking objects, implementation instruments, governance mechanisms, and digital technologies. It is proven that the systematic application of benchmarking enhances the validity of managerial decisions, facilitates the identification of best practices, and ensures the adaptability of economic policy. Originality. A strategic integrated model of multilevel governance for the sustainable development of Ukraine’s national economy has been developed, in which benchmarking is considered a key instrument for coordinating and synchronizing goals at the macro-, meso-, and micro-levels. The approach to multilevel governance of sustainable development has been improved by integrating indicator systems, feedback mechanisms, and digital technologies into a unified management model. Practical value. The proposed model can be used by public authorities, regional administrations, and business entities in the formulation, monitoring, and adjustment of sustainable development strategies, as well as for the development of national and regional sustainability indicator systems, the improvement of corporate ESG strategies, and the enhancement of governance effectiveness in managing Ukraine’s post-war economic recovery processes. Key words: sustainable development, multilevel governance, benchmarking, national economy, macro-, meso-, and micro-levels, ESG, strategic management.
ЕКОНОМІЧНІ ДЕТЕРМІНАНТИ ЦИФРОВІЗАЦІЇ ЛОГІСТИЧНИХ ПРОЦЕСІВ У ГЛОБАЛЬНИХ ЛАНЦЮГАХ ПОСТАЧАННЯ
Панасюк В.М., Бобрівець В.В. ЕКОНОМІЧНІ ДЕТЕРМІНАНТИ ЦИФРОВІЗАЦІЇ ЛОГІСТИЧНИХ ПРОЦЕСІВ У ГЛОБАЛЬНИХ ЛАНЦЮГАХ ПОСТАЧАННЯ Мета. Метою статті є визначення та систематизація економічних детермінант цифровізації логістичних процесів у глобальних ланцюгах постачання та обґрунтування їх впливу на інвестиційні рішення й результативність логістичної діяльності. Методика дослідження. Для досягнення поставленої мети використано методи структурно-логічного аналізу для побудови логіки дослідження та формування концептуальної моделі; аналітико-порівняльний аналіз, дедукцію і синтез ‒ для узагальнення підходів до цифровізації логістики та систематизації інструментів (SCM/ERP-інтеграція, WMS, TMS, IoT, tracking and tracing, е-документообіг, аналітика даних); метод класифікації та структуризації ‒ для виокремлення груп економічних детермінант і формування переліку індикаторів їх оцінювання; табличний метод і метод візуалізації ‒ для представлення результатів дослідження у вигляді узагальнювальних таблиць і концептуальної схеми. Результати дослідження. Обґрунтовано, що цифровізація логістики в глобальних ланцюгах постачання є економічно зумовленою трансформацією, а її результативність залежить від структури логістичних витрат, рівня транзакційних витрат, інвестиційного потенціалу, масштабів діяльності, конкурентного тиску, інституційно-регуляторних умов і розвитку цифрової інфраструктури. Показано, що економічний ефект цифровізації проявляється через скорочення операційних і транзакційних витрат, зменшення тривалості логістичного циклу, підвищення прозорості та керованості потоків, зниження втрат від збоїв і покращення сервісу. Доведено, що найбільш стійкі результати досягаються за умов комплексного впровадження цифрових рішень із інтеграцією даних, стандартизацією процесів і аналітичною підтримкою управлінських рішень, тоді як фрагментарні ініціативи часто не забезпечують очікуваної окупності. Наукова новизна результатів дослідження. Подальшого розвитку набув підхід до трактування цифровізації логістичних процесів як системного управлінського рішення, детермінованого сукупністю економічних чинників, а також запропоновано концептуальну модель взаємозв’язків між економічними детермінантами, вибором діджитал-інструментів, механізмами економічного впливу та результативністю логістичної діяльності у глобальних ланцюгах постачання. Практична значущість результатів дослідження. Запропонована систематизація економічних детермінант і індикаторів може бути використана підприємствами для обґрунтування інвестицій у цифрові логістичні рішення, визначення пріоритетів цифрової трансформації та оцінювання її економічної доцільності. Результати також доцільно застосовувати органами державного управління та інституціями розвитку під час формування політики підтримки цифрової інфраструктури, стандартизації обміну даними та розвитку paperless-процедур, що підвищують конкурентоспроможність і стійкість ланцюгів постачання. Ключові слова: логістика, логістичний процес, економічні детермінанти, ефективність, економічний розвиток, розвиток, цифрова трансформація, цифровізація, цифрова економіка. Panasyuk V.M., Bobrivets V.V. ECONOMIC DETERMINANTS OF THE DIGITALIZATION OF LOGISTICS PROCESSES IN GLOBAL SUPPLY CHAINS Purpose. The aim of the article is to identify and systematize the economic determinants of the digitization of logistics processes in global supply chains and to justify their impact on investment decisions and the effectiveness of logistics activities. Methodology of research. Structural and logical analysis was applied to build the research framework and develop a conceptual model. Analytical and comparative analysis, deduction, and synthesis were used to generalize approaches to logistics digitalization and systematize digital tools (SCM/ERP integration, WMS, TMS, IoT, tracking and tracing, e-document workflow, data analytics). Classification and structuring methods were employed to identify groups of economic determinants and propose assessment indicators. Tabular and visualization methods were used to present the findings in summary tables and a conceptual scheme. Findings. The study substantiates that logistics digitalization in global supply chains is an economically driven transformation, and its performance depends on the cost structure of logistics, transaction costs, investment capacity, scale of operations, competitive pressure, institutional and regulatory conditions, and the level of digital infrastructure. The economic effect is primarily achieved through reductions in operational and transaction costs, shorter logistics cycle time, increased transparency and controllability of flows, lower losses from disruptions, and improved service. Sustainable positive outcomes are more likely under comprehensive implementation with data integration, process standardization, and analytics-supported decision-making, whereas fragmented initiatives often fail to deliver the expected payback. Originality. The study further develops the approach that conceptualizes logistics digitalization as a systemic managerial decision determined by a set of economic factors, and proposes a conceptual model linking economic determinants, the choice of digital tools, mechanisms of economic impact, and performance outcomes in global supply chains. Practical value. The proposed systematization of determinants and indicators can support firms in substantiating investments in digital logistics solutions, setting transformation priorities, and assessing economic feasibility. The findings may also inform public policy aimed at developing digital infrastructure, standardizing data exchange, and promoting paperless procedures to strengthen supply chain competitiveness and resilience. Key words: logistics, logistics process, economic determinants, efficiency, economic development, development, digital transformation, digitalization, digital economy.
СУЧАСНІ ВИКЛИКИ В УПРАВЛІННІ ЯКІСТЮ АУДИТУ В ЄВРОПЕЙСЬКОМУ РЕГУЛЯТОРНОМУ ПРОСТОРІ: ПОРІВНЯЛЬНЕ ОЦІНЮВАННЯ ТА НАПРЯМИ ПОДАЛЬШОГО ВДОСКОНАЛЕННЯ
Гаєвський О.О. СУЧАСНІ ВИКЛИКИ В УПРАВЛІННІ ЯКІСТЮ АУДИТУ В ЄВРОПЕЙСЬКОМУ РЕГУЛЯТОРНОМУ ПРОСТОРІ: ПОРІВНЯЛЬНЕ ОЦІНЮВАННЯ ТА НАПРЯМИ ПОДАЛЬШОГО ВДОСКОНАЛЕННЯ Мета. Дослідження та систематизація ключових недоліків систем управління якістю на підставі аналізу звітів органів суспільного нагляду за аудиторською діяльністю країн ЄС та України з метою визначення спільних і відмінних проблем аудиторських фірм та оцінювання частоти їх виникнення. Методика дослідження. У процесі дослідження застосовано методи аналізу та синтезу – для узагальнення типових недоліків систем управління якістю; порівняльний аналіз – для зіставлення структури порушень у різних країнах; структурно-функціональний підхід – для формування матриці зрілості звітності органів нагляду; контент-аналіз – для обробки офіційних звітів регуляторів за 2023–2024 роки. Методологічною основою дослідження стали міжнародні стандарти управління якістю. Результати дослідження. Обґрунтовано, що у країнах з розвиненими ринками аудиторських послуг основна частка порушень стосується концептуальної побудови систем управління якістю. Встановлено трансформацію структури порушень в Україні із зміщенням акценту на компонент «Виконання завдання». Проаналізовано національні особливості фокусів регуляторного нагляду в розрізі семи європейських країн. Доведено існування дихотомії підходів зовнішнього контролю якості — превентивного та транзакційного. Узагальнено ключові напрями підвищення ефективності систем управління якістю в контексті інтеграції України до європейського регуляторного простору Наукова новизна результатів дослідження. Встановлено дихотомію підходів зовнішнього нагляду за якістю аудиту, що дає змогу системно пояснити відмінності між превентивною моделлю розвинених економік та транзакційною моделлю країн, що розвиваються. Набуло подальшого розвитку теоретичне обґрунтування ролі систем управління якістю як ключового об’єкта регуляторного контролю в умовах впровадження МСУЯ 1 та МСУЯ 2. Удосконалено підхід до оцінювання звітності органів суспільного нагляду шляхом формування порівняльної матриці зрілості. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані органами суспільного нагляду, аудиторськими фірмами та професійними організаціями аудиторів для вдосконалення систем управління якістю, адаптації внутрішніх політик і процедур до вимог МСУЯ 1 та підвищення ефективності зовнішнього контролю. Ключові слова: якість аудиту, управління якістю аудиту, система управління якістю, зовнішній контроль, Міжнародні стандарти управління якістю. Haievskyi O.O. CURRENT CHALLENGES IN AUDIT QUALITY MANAGEMENT WITHIN THE EUROPEAN REGULATORY FRAMEWORK: A COMPARATIVE ASSESSMENT AND DIRECTIONS FOR FURTHER IMPROVEMENT Purpose. The aim of the article is to study and systematize the key shortcomings of quality management systems based on the analysis of reports of public oversight bodies for auditing activities of EU countries and Ukraine in order to identify common and distinctive problems of audit firms and assess the frequency of their occurrence. Methodology of research. In the research process, methods of analysis and synthesis were applied – to generalize typical shortcomings of quality management systems; comparative analysis to examine the structure of violations across different countries; structural-functional approach – for forming a maturity matrix of supervisory reporting; content analysis – for processing official reports of regulators for 2023–2024. The methodological framework of the research is grounded in the International Standards on Quality Management. Findings. It is substantiated that in countries with developed audit markets, the predominant share of deficiencies relates to the conceptual design of quality management systems. A transformation in the structure of deficiencies in Ukraine has been identified, marked by a shift of focus toward the “Engagement Performance” component. National specificities of regulatory oversight priorities across seven European countries have been analysed. The existence of a dichotomy in external quality control approaches – preventive and transactional – has been demonstrated. Key directions for enhancing the effectiveness of quality management systems in the context of Ukraine’s integration into the European regulatory framework have been summarized. Originality. A dichotomy of approaches to external oversight of audit quality has been established, which allows us to systematically explain the differences between the preventive model of developed economies and the transactional model of developing countries. The theoretical substantiation of quality management systems as a key object of regulatory control under the implementation of ISQM 1 and ISQM 2 has been further developed. The approach to assessing the reporting of public oversight bodies has been improved through the development of a comparative maturity matrix. Practical value. The findings may be used by public oversight bodies, audit firms, and professional audit organizations to enhance quality management systems, adapt internal policies and procedures to the requirements of ISQM 1, and improve the effectiveness of external oversight. Key words: audit quality, audit quality management, quality management system, external oversight, International Standards on Quality Management.
ОБЛІКОВО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ДІЯЛЬНОСТІ АГРАРНОГО БІЗНЕСУ В ПЕРІОД НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ
Брик М.М., Петрук А.Р., Шнурко А.М. ОБЛІКОВО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ДІЯЛЬНОСТІ АГРАРНОГО БІЗНЕСУ В ПЕРІОД НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ Мета. Метою статті є дослідження та аналіз нормативно-правового забезпечення діяльності аграрного бізнесу й організації обліку в умовах надзвичайних ситуацій. Методика дослідження. У процесі дослідження застосовано загальнонаукові та спеціальні методи пізнання: аналіз і синтез – для узагальнення положень нормативно-правових актів та наукових підходів щодо регулювання аграрної діяльності; системний метод – для розгляду аграрного законодавства як комплексної галузі правового регулювання; монографічний метод – для тлумачення норм чинного законодавства; порівняльно-правовий метод – для зіставлення національних і міжнародних підходів до регулювання діяльності аграрних підприємств в умовах надзвичайних ситуацій; метод узагальнення – для формування висновків щодо напрямів удосконалення правового забезпечення та організації обліку в кризових умовах. Структурно-логічний підхід – до формування облікових процедур та управлінських стратегій у період кризових подій. Результати дослідження. Окреслено ключові положення законодавчого регулювання діяльності аграрного бізнесу в умовах надзвичайних ситуацій, визначено його проблемні аспекти та недоліки. Обґрунтовано необхідність удосконалення обліково-аналітичного забезпечення аграрних підприємств, зокрема в частині документування втрат, інвентаризації активів, формування фінансової звітності та взаємодії з органами влади. Встановлено основні напрями правового та фінансового забезпечення функціонування аграрного бізнесу в кризових умовах, зокрема механізми державної підтримки, страхування ризиків, спеціалізованого обліку та звітності. Обґрунтовано необхідність удосконалення нормативно-правової бази, гармонізації її з міжнародними стандартами, впровадження сучасних інформаційних технологій та розвитку системи внутрішнього і зовнішнього аудиту для підвищення стійкості аграрних підприємств. Наукова новизна результатів дослідження. Удосконалено теоретичні підходи до розуміння обліково-правового забезпечення аграрного бізнесу в кризових умовах шляхом уточнення структури облікових процедур під час надзвичайних ситуацій та аргументації необхідності формування інтегрованої системи нормативного регулювання, документації та інформаційно-аналітичної підтримки. Виокремлено невирішені аспекти – відсутність цілісного механізму регулювання, нестача уніфікованих стандартів документування та недостатня цифровізація облікових процесів. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути використані аграрними підприємствами для організації обліку в умовах кризових подій, розробки внутрішніх процедур реагування, обґрунтування звернень щодо отримання державної підтримки, а також для вдосконалення нормативно-правових актів у сфері регулювання діяльності аграрного бізнесу. Запропоновані стратегії підвищують стійкість підприємств та сприяють своєчасному відновленню їх виробничого потенціалу. Ключові слова: аграрний бізнес, надзвичайні ситуації, бухгалтерський облік, нормативно-правове регулювання, фінансова безпека, управлінські стратегії, державна підтримка, ризики, обліково-аналітичне забезпечення. Bryk M.M., Petruk A.R., Shnyrko A.M. ACCOUNTING AND LEGAL REGULATION OF AGRICULTURAL BUSINESS ACTIVITIES DURING THE PERIOD OF EMERGENCY SITUATIONS Purpose. The aim of the article is to study and analyse the regulatory and legal support for the activities of agrarian business and the organization of accounting in conditions of emergency situations. Methodology of research. General scientific and special methods of cognition were used in the course of the study: analysis and synthesis – to generalize the provisions of regulatory legal acts and scientific approaches to the regulation of agricultural activities; the systematic method – to consider agricultural legislation as a complex field of legal regulation; monographic method – to interpret the norms of current legislation; comparative legal method – to compare national and international approaches to regulating the activities of agricultural enterprises in emergency situations; generalization method – to form conclusions on ways to improve legal support and organization of accounting in crisis conditions. A structural and logical approach was used to the formation of accounting procedures and management strategies during times of crisis. Findings. The key provisions of legislative regulation of agribusiness activities in emergency situations are outlined, and its problematic aspects and shortcomings are identified. The need to improve the accounting and analytical support of agricultural enterprises is substantiated, in particular with regard to documenting losses, inventorying assets, preparing financial statements, and interacting with government authorities. The main directions of legal and financial support for the functioning of agribusiness in crisis conditions are established, in particular, mechanisms of state support, risk insurance, specialized accounting, and reporting. The necessity of improving the regulatory and legal framework, harmonizing it with international standards, introducing modern information technologies, and developing a system of internal and external auditing to increase the sustainability of agricultural enterprises is substantiated. Originality. Theoretical approaches to understanding accounting and legal support for agribusiness in crisis conditions have been improved by clarifying the structure of accounting procedures during emergencies and arguing for the need to form an integrated system of regulatory control, documentation, and information and analytical support. Unresolved issues have been identified, including the lack of a comprehensive regulatory mechanism, the lack of unified documentation standards, and insufficient digitization of accounting processes. Practical value. The results of the study can be used by agricultural enterprises to organize accounting in crisis situations, develop internal response procedures, substantiate applications for state support, and improve regulatory and legal acts in the field of agricultural business regulation. The proposed strategies increase the resilience of enterprises and contribute to the timely restoration of their production potential. Key words: agricultural business; emergencies; accounting; regulatory and legal regulation; financial security; management strategies; state support; risks; accounting and analytical support.
СУДОВА ЕКОНОМІЧНА ЕКСПЕРТИЗА В КОНТЕКСТІ РОЗСЛІДУВАННЯ ПРАВООХОРОННИМИ ОРГАНАМИ ЕКОНОМІЧНИХ ЗЛОЧИНІВ В УМОВАХ ГЛОБАЛІЗАЦІЇ ЕКОНОМІЧНИХ ВІДНОСИН
Горлачук О.А. СУДОВА ЕКОНОМІЧНА ЕКСПЕРТИЗА В КОНТЕКСТІ РОЗСЛІДУВАННЯ ПРАВООХОРОННИМИ ОРГАНАМИ ЕКОНОМІЧНИХ ЗЛОЧИНІВ В УМОВАХ ГЛОБАЛІЗАЦІЇ ЕКОНОМІЧНИХ ВІДНОСИН Мета. Аналіз розвитку судової економічної експертизи в контексті розслідування правоохоронними органами економічних злочинів в умовах глобалізації економічних відносин та визначення ймовірних сценаріїв її розвитку на перспективу. Методика дослідження. Теоретична та методологічна основа роботи ґрунтується на наукових працях фахівців в сфері економіки і нормативно-правових актах. Для досягнення поставленої мети застосовані загальнонаукові методи, зокрема аналіз та синтез, узагальнення – для виявлення умов, що впливають на розвиток судово-економічної експертизи в умовах глобалізації економіки; абстрактно-логічний метод – для формулювання висновків та рекомендацій. Результати дослідження. Розглянуто ключові аспекти фінансово-економічної глобалізації, яка займає домінуючу позицію серед видів глобалізації. Проаналізовано етапи розвитку цього процесу та зміни, які він вносить у діяльність судової економічної експертизи. Звернено увагу на ускладнення економічних порушень, що виникають у контексті глобалізаційних процесів, та на зростаючу потребу у залученні фахівців економічного профілю при їх розслідуванні. Визначено, що впровадження міжнародних стандартів у сфері судової експертизи обмежене впливом певних ендогенних факторів (зокрема, особливості національних економік, рівень розвитку країн та відносини власності), які суттєво впливають на процес гармонізації. Наукова новизна результатів дослідження. Дослідження вносить нові підходи до розуміння трансформації судово-економічної експертизи в умовах глобалізації економічних відносин. Проаналізовано вплив глобальних економічних змін на функціонування судової економічної експертизи та визначено основні фактори, які обмежують інтеграцію міжнародних стандартів у національні правові системи. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути корисними для вдосконалення механізмів гармонізації національних судово-експертних практик з міжнародними стандартами. Запропоновані ендогенні фактори, що визначають розвиток судової економічної експертизи, можуть бути враховані при розробці національних стратегій та політик у цій сфері. Ключові слова: глобалізація економічних відносин, судова економічна експертиза, міжнародні економічні стандарти, транснаціональні корпорації, інтеграція, гармонізація законодавства. Horlachuk О.А. FORENSIC ECONOMIC EXPERTISE IN THE CONTEXT OF THE INVESTIGATION OF ECONOMIC CRIMES BY LAW ENFORCEMENT AUTHORITIES IN THE CONDITIONS OF GLOBALISATION OF ECONOMIC RELATIONS Purpose. The aim of the article is to analyse the development of forensic economic expertise in the context of the investigation of economic crimes by law enforcement agencies in the context of the globalization of economic relations and to determine probable scenarios for its development in the future. Methodology of research. The theoretical and methodological basis of the work is based on the scientific works of specialists in the field of economics and regulatory legal acts. General scientific methods were applied to achieve the set goal, in particular analysis and synthesis, generalization – to identify conditions that affect the development of forensic economic expertise in the context of economic globalization; abstract and logical method – to formulate conclusions and recommendations. Findings. The key aspects of financial and economic globalization, which occupies a dominant position among the types of globalization, are considered. The stages of development of this process and the changes that it introduces into the activities of forensic economic expertise are analysed. Attention is drawn to the complication of economic violations that arise in the context of globalization processes, and to the growing need to involve economic specialists in their investigation. It was determined that the implementation of international standards in the field of forensic examination is limited by the influence of certain endogenous factors (in particular, the characteristics of national economies, the level of development of countries and property relations), which significantly affect the harmonization process. Originality. The study introduces new approaches to understanding the transformation of forensic economic examination in the context of globalization of economic relations. The impact of global economic changes on the functioning of forensic economic examination is analysed and the main factors limiting the integration of international standards into national legal systems are identified. Practical value. The results of the study may be useful for improving the mechanisms for harmonizing national forensic expert practices with international standards. The proposed endogenous factors determining the development of forensic economic examination can be taken into account when developing national strategies and policies in this area. Key words: globalization of economic relations, forensic economic examination, international economic standards, transnational corporations, integration, harmonization of legislation.
РОЛЬ ЦИФРОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІНТЕГРОВАНИХ ІНФОРМАЦІЙНИХ СИСТЕМ У РОЗВИТКУ ОБЛІКОВО-АНАЛІТИЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СТРАТЕГІЧНОГО УПРАВЛІННЯ
Раделицький Ю.О., Грушицький О.М. РОЛЬ ЦИФРОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІНТЕГРОВАНИХ ІНФОРМАЦІЙНИХ СИСТЕМ У РОЗВИТКУ ОБЛІКОВО-АНАЛІТИЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СТРАТЕГІЧНОГО УПРАВЛІННЯ Мета. Обґрунтування ролі цифрових технологій та інтегрованих інформаційних систем у трансформації обліково-аналітичного забезпечення стратегічного управління та визначення напрямів його розвитку в умовах цифрової економіки, післякризового та повоєнного відновлення, з урахуванням потреб підвищення прозорості управлінських рішень, ефективності використання ресурсів і зниження інформаційних асиметрій. Методика дослідження. Методи дослідження застосовувалися послідовно відповідно до логіки розкриття трансформації обліково-аналітичного забезпечення стратегічного управління в умовах цифровізації економіки. Системний підхід використано для обґрунтування обліково-аналітичного забезпечення як інтегрованої багатовимірної системи, що поєднує облікові, аналітичні, контрольні та інформаційно-комунікаційні елементи управління і функціонує в межах єдиного цифрового середовища на основі взаємодії ERP-, BI-, хмарних технологій, Big Data та штучного інтелекту. Методи абстрагування та логічного узагальнення використано для формування теоретичних положень щодо трансформації обліково-аналітичного забезпечення з ретроспективного інструменту фіксації господарських операцій у проактивну систему підтримки стратегічного управління та ризик-менеджменту. Порівняльний аналіз застосовано при зіставленні традиційної моделі обліково-аналітичних процесів із цифровою моделлю інтегрованих інформаційних систем, зокрема під час оцінки переходу від періодичної звітності до безперервного моніторингу показників, від фрагментарних інформаційних потоків до інтегрованих цифрових платформ. Результати дослідження. Показано, що цифрові технології, інтегровані ERP-системи, BI-платформи, хмарні рішення, Big Data та штучний інтелект докорінно трансформують обліково-аналітичне забезпечення управління, забезпечуючи безперервність інформаційних потоків, інтеграцію фінансових, управлінських та нефінансових даних, а також підвищення оперативності та аналітичної глибини управлінських рішень. Обґрунтовано, що інтегровані інформаційні системи перетворюють обліково-аналітичне забезпечення з ретроспективного механізму фіксації минулих результатів у проактивну систему підтримки стратегічного планування, управління ризиками та оцінки фінансової стійкості підприємств і організацій. Визначено ключові напрями вдосконалення нормативного регулювання цифрових процесів, включаючи інтеграцію обліково-аналітичних систем із державними реєстрами, уніфікацію форматів даних, впровадження внутрішніх регламентів з інформаційної безпеки та розподілу відповідальності. Наукова новизна результатів дослідження. Удосконалено багатовимірний підхід до розвитку обліково-аналітичного забезпечення стратегічного управління, що інтегрує ERP-, BI-, хмарні технології, Big Data та штучний інтелект у єдиний інформаційний простір, за рахунок нормативно обґрунтованої інтеграції облікових систем підприємств і установ з державними електронними реєстрами та інформаційними ресурсами на основі уніфікованих форматів даних і протоколів міжсистемної взаємодії; розширення функціоналу обліково-аналітичних систем від ретроспективної фіксації операцій до безперервного моніторингу, прогнозування та сценарного моделювання управлінських рішень; поєднання фінансових і нефінансових показників (зокрема ESG-індикаторів) у межах інтегрованих аналітичних платформ; впровадження ризик-орієнтованої аналітики та інструментів автоматизованого внутрішнього контролю і безперервного аудиту. Практична значущість результатів дослідження. Запропоновані підходи та інструменти можуть бути використані підприємствами, органами публічного управління та територіальними громадами для підвищення ефективності стратегічного планування, оптимізації ресурсів, підвищення фінансової стійкості та адаптивності до післякризових і повоєнних викликів. Вони створюють підґрунтя для розвитку прозорого та інтегрованого цифрового середовища управління, забезпечення достовірності та повноти аналітичної інформації, а також підвищення рівня довіри до управлінських рішень. Ключові слова: обліково-аналітичне забезпечення, аналіз, інформаційні системи, стратегічне управління, цифрові технології. Radelytskyy Yu.О., Hrushytskyi O.М. THE ROLE OF DIGITAL TECHNOLOGIES AND INTEGRATED INFORMATION SYSTEMS IN THE DEVELOPMENT OF ACCOUNTING AND ANALYTICAL SUPPORT FOR STRATEGIC MANAGEMENT Purpose. The aim of the article is to substantiate the role of digital technologies and integrated information systems in the transformation of accounting and analytical support for strategic management and to determine the directions of its development in the conditions of the digital economy, post-crisis and post-war recovery, taking into account the need to increase the transparency of management decisions, the efficiency of resource use and the reduction of information asymmetries. Methodology of research. The research methods were applied consistently in accordance with the logic of revealing the transformation of accounting and analytical support for strategic management in the context of the digitalisation of the economy. A systematic approach was used to substantiate accounting and analytical support as an integrated multidimensional system that combines accounting, analytical, control, and information and communication management elements and operates within a single digital environment based on the interaction of ERP, BI, cloud technologies, Big Data, and artificial intelligence. Methods of abstraction and logical generalisation are used to form theoretical propositions regarding the transformation of accounting and analytical support from a retrospective tool for recording business transactions into a proactive system for supporting strategic management and risk management. Comparative analysis is used to compare the traditional model of accounting and analytical processes with the digital model of integrated information systems, in particular when assessing the transition from periodic reporting to continuous monitoring of indicators, from fragmented information flows to integrated digital platforms. Findings. It is shown that digital technologies, integrated ERP systems, BI platforms, cloud solutions, Big Data, and artificial intelligence are radically transforming accounting and analytical support for management, ensuring the continuity of information flows, the integration of financial, managerial, and non-financial data, as well as increasing the efficiency and analytical depth of management decisions. It is substantiated that integrated information systems transform accounting and analytical support from a retrospective mechanism for recording past results into a proactive system for supporting strategic planning, risk management, and assessment of the financial stability of enterprises and organisations. Key areas for improving the regulatory framework for digital processes have been identified, including the integration of accounting and analytical systems with state registers, the unification of data formats, and the introduction of internal regulations on information security and the distribution of responsibilities. Originality. A multidimensional approach to the development of accounting and analytical support for strategic management has been improved, integrating ERP, BI, cloud technologies, Big Data and artificial intelligence into a single information space, through the normatively substantiated integration of accounting systems of enterprises and institutions with state electronic registers and information resources based on unified data formats and inter-system interaction protocols; expansion of the functionality of accounting and analytical systems from retrospective recording of transactions to continuous monitoring, forecasting and scenario modelling of management decisions; combining financial and non-financial indicators (in particular ESG indicators) within integrated analytical platforms; introducing risk-oriented analytics and tools for automated internal control and continuous auditing. Practical value. The proposed approaches and tools can be used by enterprises, public authorities and local communities to improve the effectiveness of strategic planning, optimise resources, increase financial stability and adaptability to post-crisis and post-war challenges. They lay the foundation for the development of a transparent and integrated digital management environment, ensuring the reliability and completeness of analytical information, and increasing the level of trust in management decisions. Key words: accounting and analytical support, analysis, information systems, strategic management, digital technologies.
АНАЛІТИЧНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРОГНОЗУВАННЯ РОЗВИТКУ СТРАХОВОГО РИНКУ НА ОСНОВІ ОЦІНЮВАННЯ СТРАХОВИХ ПОРТФЕЛІВ ТА КЛАСТЕРИЗАЦІЇ СТРАХОВИКІВ
Кожан С.В. АНАЛІТИЧНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРОГНОЗУВАННЯ РОЗВИТКУ СТРАХОВОГО РИНКУ НА ОСНОВІ ОЦІНЮВАННЯ СТРАХОВИХ ПОРТФЕЛІВ ТА КЛАСТЕРИЗАЦІЇ СТРАХОВИКІВ Мета. Обґрунтування підходу до аналітичного забезпечення прогнозування розвитку страхового ринку України на основі оцінювання якості страхових портфелів та кластеризації страховиків. Методика дослідження. У роботі застосовано комплекс методів наукового пізнання: узагальнення теоретичних підходів (інтеграція вітчизняного та зарубіжного досвіду аналітичного забезпечення розвитку страхового ринку), статистичний аналіз (оцінювання масштабів діяльності, ризиків та прибутковості страховиків), порівняння показників діяльності (визначення лідерів ринку та адекватності тарифної політики), кореляційний аналіз (дослідження взаємозв’язку рівня виплат та маржі прибутку страховиків), метод ієрархічної кластеризації (AHC) (виділення однорідних груп non-life страховиків та страховиків ОСЦПВ за показниками страхових премій, рівня виплат і маржі прибутку). Результати дослідження. Виявлено чітку структуру ринку non-life страховиків і сегменту обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, виділено кластери компаній із різними рівнями ризику та фінансової стабільності. Показано, що фінансовий результат компаній більше залежить від ефективності управління витратами та інвестиційної діяльності, ніж від чистої збитковості. Поєднання статистичного аналізу та кластеризації дозволяє прогнозувати стійкість компаній і визначати ефективну тарифну політику. Наукова новизна результатів дослідження. Розроблено комплексний підхід до аналітичного забезпечення прогнозування страхового ринку, який інтегрує теоретичне узагальнення методів оцінювання діяльності страховиків з практичними інструментами кластеризації та аналізу ризиків. Показано, що поєднання класичних статистичних методів і структуризації ринку підвищує точність прогнозних моделей і дозволяє враховувати внутрішню неоднорідність страховиків. Практична значущість результатів дослідження. Запропонований підхід створює основу для прийняття управлінських рішень: оптимізації портфеля, коригування тарифної політики та андеррайтингу, прогнозування фінансової стійкості, ефективності ризик-орієнтованого нагляду з боку регулятора та сегментації ринку для інвесторів. Результати дослідження дозволяють поєднати аналітичну основу з практичним застосуванням у реальних умовах українського страхового ринку. Ключові слова: страховий ринок, кластерний аналіз, фінансова стійкість, страхові портфелі, тарифна політика, прогнозування, ОСЦПВ, ризик, структуризація ринку. Kozhan S.V. ANALYTICAL SUPPORT FOR FORECASTING INSURANCE MARKET DEVELOPMENT BASED ON THE EVALUATION OF INSURANCE PORTFOLIOS AND CLUSTERING OF INSURERS Purpose. The aim of the article is to substantiate an approach for the analytical support of forecasting the development of the Ukrainian insurance market based on the assessment of the quality of insurance portfolios and the clustering of insurers, combining a theoretical generalization of market structuring approaches with practical recommendations for forecasting and risk management. Methodology of research. The work uses a set of scientific methods: generalization of theoretical approaches (integration of domestic and foreign experience in analytical support for the development of the insurance market), statistical analysis (assessment of the scale of activity, risks and profitability of insurers), comparison of performance indicators (identification of market leaders and adequacy of tariff policy), correlation analysis (study of the relationship between the level of payments and profit margins of insurers), hierarchical clustering method (AHC) (allocation of homogeneous groups of non-life insurers and insurers of compulsory motor third party liability insurance according to insurance premiums, level of payments and profit margins). Findings. A clear structure of the non-life insurers market and the segment of compulsory motor vehicle liability insurance were identified, and clusters of companies with different levels of risk and financial stability were highlighted. It was shown that companies’ financial results depend more on the efficiency of expense management and investment activities than on pure loss ratios. The combination of statistical analysis and clustering enables forecasting companies’ stability and determining effective tariff policies. Originality. A comprehensive approach to analytical support for insurance market forecasting was developed, integrating the theoretical generalization of insurer performance assessment methods with practical tools for clustering and risk analysis. It was demonstrated that combining classical statistical methods with market structuring improves the accuracy of forecasting models and allows accounting for the internal heterogeneity of insurers. Practical value. The proposed approach provides a basis for managerial decision-making: portfolio optimization, tariff and underwriting adjustments, forecasting financial stability, enhancing the efficiency of risk-oriented regulatory oversight, and market segmentation for investors. The results allow for combining an analytical framework with practical application under the real conditions of the Ukrainian insurance market. Key words: insurance market, cluster analysis, financial stability, insurance portfolios, tariff policy, forecasting, compulsory motor third party liability insurance, risk, market structuring.
ФІНАНСОВЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ РОЗВИТКУ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД В РОЗВИНЕНИХ КРАЇНАХ СВІТУ: ІМПЛЕМЕНТАЦІЯ У ВІТЧИЗНЯНУ ПРАКТИКУ
Угрин А.П. ФІНАНСОВЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ РОЗВИТКУ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД В РОЗВИНЕНИХ КРАЇНАХ СВІТУ: ІМПЛЕМЕНТАЦІЯ У ВІТЧИЗНЯНУ ПРАКТИКУ Мета. Узагальнення та систематизація міжнародного досвіду фінансового забезпечення розвитку територіальних громад у розвинених країнах світу та обґрунтування напрямів його імплементації у вітчизняну практику з урахуванням завдань зміцнення дохідної бази місцевих бюджетів України, підвищення інституційної стійкості громад і забезпечення їх сталого розвитку в умовах післявоєнного відновлення та бюджетної децентралізації. Методика дослідження. Методологічну основу дослідження становлять системний та інституційний підходи, що дали змогу розглядати місцеві фінанси як складну багаторівневу систему, у якій взаємодіють бюджетні, податкові та трансфертні механізми в межах чинного інституційного середовища. У процесі дослідження застосовано методи порівняльного аналізу для зіставлення моделей організації місцевих фінансів і механізмів фіскальної децентралізації в різних країнах, логічного узагальнення – для формування теоретичних висновків і концептуальних положень, а також структурно-функціональний аналіз – для виявлення ролі окремих елементів бюджетної системи у забезпеченні фінансової автономії місцевого самоврядування. Таким чином, методика дослідження ґрунтується на комплексному поєднанні сучасних теоретичних і методологічних підходів до аналізу функціонування системи публічних фінансів у децентралізованих умовах. Теоретичну основу роботи формують положення теорії фіскального федералізму, які розкривають закономірності розподілу дохідних і видаткових повноважень між рівнями влади, концепції податкової автономії територіальних громад, а також наукові підходи до міжбюджетного вирівнювання як інструменту забезпечення фінансової спроможності та збалансованого регіонального розвитку. Результати дослідження. Встановлено, що ефективність фінансового забезпечення територіальних громад визначається збалансованим поєднанням податкової автономії, стабільних власних і закріплених доходів, а також дієвих механізмів вертикального і горизонтального фінансового вирівнювання. Розкрито інституційні особливості децентралізованих, кооперативних і централізованих моделей місцевих фінансів, їхній вплив на фінансову стійкість громад і якість публічних послуг. Обґрунтовано, що для України пріоритетними є: посилення ролі ПДФО та податку на нерухомість у доходах місцевих бюджетів, удосконалення формульного вирівнювання за європейськими зразками, розвиток інструментів муніципального інвестування та проєктного фінансування, а також інтеграція міжнародної допомоги у систему місцевих фінансів із збереженням бюджетної дисципліни. Отримані результати кореспондують із завданнями підвищення результативності інформаційно-комунікативних ресурсів громад і зміцнення фінансової спроможності територій. Наукова новизна результатів дослідження. Систематизовано міжнародні моделі фінансового забезпечення територіальних громад через призму поєднання податкової автономії та механізмів солідарності; обґрунтовано адаптаційні орієнтири для України, що поєднують розширення власної дохідної бази громад із удосконаленням міжбюджетних відносин і посиленням фінансової відповідальності органів місцевого самоврядування. Практична значущість результатів дослідження. Запропоновані підходи можуть бути використані органами публічного управління та територіальними громадами України для формування стійкої доходної політики, оптимізації системи фінансового вирівнювання, планування інвестицій розвитку та підвищення якості бюджетного управління. Результати дослідження є релевантними для науково-практичних завдань удосконалення управління доходами місцевих бюджетів і впровадження стратегічного ризик-менеджменту в діяльність громад. Ключові слова: фінансове забезпечення територіальних громад, фіскальна децентралізація, місцеві бюджети, податкова автономія, міжбюджетні відносини, фінансове вирівнювання, повоєнне відновлення. Uhryn A.P. FINANCIAL SUPPORT FOR THE DEVELOPMENT OF LOCAL COMMUNITIES IN DEVELOPED COUNTRIES: IMPLEMENTATION IN DOMESTIC PRACTICE Purpose. The aim of the article is to summarise and systematise international experience in financial support for the development of local communities in developed countries and to substantiate the directions for its implementation in domestic practice, taking into account the tasks of strengthening the revenue base of local budgets in Ukraine, increasing the institutional stability of communities and ensuring their sustainable development in the context of post-war recovery and budget decentralization. Methodology of research. The methodological basis of the study is the systemic and institutional approaches, which made it possible to consider local finances as a complex multi-level system in which budgetary, tax, and transfer mechanisms interact within the current institutional environment. In the process of research, comparative analysis methods were used to compare models of local finance organization and mechanisms of fiscal decentralization in different countries, logical generalization to form theoretical conclusions and conceptual provisions, as well as structural and functional analysis to identify the role of individual elements of the budget system in ensuring the financial autonomy of local self-government. Thus, the research methodology is based on a comprehensive combination of modern theoretical and methodological approaches to analysing the functioning of the public finance system in decentralized conditions. The theoretical basis of the work is formed by the provisions of the theory of fiscal federalism, which reveal the patterns of distribution of revenue and expenditure powers between levels of government, the concept of tax autonomy of territorial communities, as well as scientific approaches to inter-budgetary equalization as a tool for ensuring financial capacity and balanced regional development. Findings. It has been established that the effectiveness of financial support for local communities is determined by a balanced combination of tax autonomy, stable own and fixed revenues, as well as effective mechanisms of vertical and horizontal financial equalisation. The institutional features of decentralised, cooperative and centralised models of local finance, their impact on the financial stability of communities and the quality of public services are revealed. It is substantiated that Ukraine's priorities are: strengthening the role of personal income tax and property tax in local budget revenues, improving formula equalisation based on European models, developing municipal investment and project financing instruments, and integrating international aid into the local finance system while maintaining budgetary discipline. The obtained results correspond to the tasks of improving the effectiveness of community’s information and communication resources and strengthening the financial capacity of territories. Originality. International models of financial support for territorial communities have been systematised through the prism of combining tax autonomy and solidarity mechanisms; adaptation guidelines for Ukraine have been substantiated, combining the expansion of communities' own revenue base with the improvement of inter-budgetary relations and the strengthening of the financial responsibility of local self-government bodies. Practical value. The proposed approaches can be used by public authorities and territorial communities of Ukraine to form a sustainable revenue policy, optimise the financial equalisation system, plan development investments and improve the quality of budget management. The research results are relevant to scientific and practical tasks of improving local budget revenue management and introducing strategic risk management into community activities. Key words: financial support for local communities, fiscal decentralization, local budgets, tax autonomy, inter-budgetary relations, financial equalisation, post-war recovery.
фінансове забезпечення територіальних громад
РОЗВИТОК НАУКОВИХ ПОГЛЯДІВ ЩОДО УПРАВЛІННЯ ВЛАСНИМ КАПІТАЛОМ ПІДПРИЄМСТВА
Тринчук В.В., Зелениця І.М., Бойко О.В. РОЗВИТОК НАУКОВИХ ПОГЛЯДІВ ЩОДО УПРАВЛІННЯ ВЛАСНИМ КАПІТАЛОМ ПІДПРИЄМСТВА Мета. Комплексний аналіз еволюції наукових підходів до управління власним капіталом підприємства від класичних економічних концепцій до сучасних теорій корпоративних фінансів та визначення ключових тенденцій і практичних орієнтирів для фінансового менеджменту в умовах ринкової економіки. Методика дослідження. У процесі дослідження застосовано загальнонаукові та спеціальні методи пізнання: історико-логічний метод ‒ для аналізу розвитку теоретичних підходів; аналізу та синтезу ‒ для узагальнення положень класичних і сучасних фінансових теорій; порівняння ‒ для зіставлення різних концепцій структури капіталу; системний підхід ‒ для визначення місця власного капіталу в системі фінансового менеджменту підприємства. Результати дослідження. Систематизовано наукові погляди на управління власним капіталом підприємства, розкрито зміст і значення ключових теорій структури капіталу, зокрема теореми Модільяні–Міллера, компромісної теорії, теорії ієрархії фінансування, агентської теорії та теорії ринкового таймінгу. Доведено, що універсальної оптимальної структури капіталу не існує, а співвідношення власного і позикового капіталу формується під впливом податкових, інформаційних, агентських і поведінкових факторів. Наукова новизна результатів дослідження. Удосконалено систематизацію теоретичних підходів до управління власним капіталом підприємства шляхом інтеграції класичних економічних концепцій та сучасних теорій корпоративних фінансів у цілісну логічну модель, що дозволяє комплексно враховувати податкові, інформаційні, агентські та поведінкові чинники формування структури капіталу. Набуло подальшого розвитку теоретичне обґрунтування відсутності універсальної оптимальної структури капіталу через конкретизацію впливу інституційного середовища, макроекономічної нестабільності та особливостей функціонування підприємств у трансформаційній економіці України. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути використані у практиці фінансового менеджменту підприємств при формуванні політики управління власним капіталом, розробленні дивідендної політики та визначенні цільових орієнтирів структури капіталу. Ключові слова: власний капітал, структура капіталу, фінансовий менеджмент, теорія компромісу, теорія ієрархії фінансування, агентські витрати, ринковий таймінг. Trynchuk V.V., Zelenytsa I.M., Boyko O.V. DEVELOPMENT OF SCIENTIFIC VIEWS ON THE MANAGEMENT OF AN ENTERPRISE’S EQUITY CAPITAL Purpose. The aim of the article is to provide a comprehensive analysis of the evolution of scientific approaches to enterprise equity capital management, from classical economic concepts to modern corporate finance theories, and to identify key trends and practical guidelines for financial management in a market economy. Methodology of research. General scientific and special research methods were used in the process of research, including the historical and logical method to examine the development of theoretical approaches; analysis and synthesis to generalize the provisions of classical and modern financial theories; the comparative method to compare alternative capital structure concepts; and a systemic approach to determine the role of equity capital within the enterprise financial management system. Findings. The article systematizes scientific views on enterprise equity capital management and reveals the content and significance of major capital structure theories, including the Modigliani–Miller theorem, trade-off theory, pecking order theory, agency theory, and market timing theory. The results demonstrate that there is no universal optimal capital structure, as the proportion of equity and debt capital is shaped by tax, informational, agency, and behavioural factors. Originality. The systematization of theoretical approaches to enterprise equity management has been improved by integrating classical economic concepts and modern corporate finance theories into a coherent logical model that allows for comprehensive consideration of tax, information, agency, and behavioural factors in capital structure formation. The theoretical justification for the absence of a universal optimal capital structure has been further developed by specifying the impact of the institutional environment, macroeconomic instability, and the peculiarities of enterprise functioning in Ukraine's transitional economy. Practical value. The findings can be applied in the practice of enterprise financial management when developing equity capital management policies, dividend strategies, and target capital structure benchmarks aimed at enhancing financial stability and business value. Key words: equity capital, capital structure, financial management, trade-off theory, pecking order theory, agency costs, market timing.
ПРАГМАТИКА ФІСКАЛЬНОЇ ДЕЦЕНТРАЛІЗАЦІЇ В КОНТЕКСТІ ФОРМУВАННЯ ДОХОДІВ МІСЦЕВИХ БЮДЖЕТІВ В УКРАЇНІ
Валігура В.А., Одайський О.Б., Вакуліч І.П., Сорока М.В. ПРАГМАТИКА ФІСКАЛЬНОЇ ДЕЦЕНТРАЛІЗАЦІЇ В КОНТЕКСТІ ФОРМУВАННЯ ДОХОДІВ МІСЦЕВИХ БЮДЖЕТІВ В УКРАЇНІ Мета. Виявлення передумов реформи фіскальної децентралізації в Україні, виділення окремих етапів її проведення та оцінювання впливу на формування доходів місцевих бюджетів. Методика дослідження. У процесі дослідження використано загальнонаукові та спеціальні методи пізнання, зокрема аналіз і синтез, індукцію та дедукцію, системний і структурно-функціональний підходи. Для оцінювання фіскальних ефектів реформи застосовано методи порівняльного та динамічного аналізу, статистичні методи обробки офіційних даних Міністерства фінансів України та державного веб-порталу бюджету для громадян. Етапність фіскальної децентралізації обґрунтовано з використанням інституційного підходу та елементів концепції фіскального федералізму. Результати дослідження. Доведено, що реформа фіскальної децентралізації в Україні мала нерівномірний фіскальний ефект у короткостроковому періоді, однак у довгостроковій перспективі сприяла зростанню фінансової незалежності місцевих бюджетів. Встановлено, що у 2011–2014 рр. дохідна база місцевих бюджетів характеризувалася високою залежністю від міжбюджетних трансфертів і обмеженою роллю місцевих податків. Запровадження реформи у 2015 р. супроводжувалося тимчасовим зниженням питомої ваги власних доходів унаслідок перегляду нормативів зарахування ПДФО, однак у 2016–2019 рр. відбулося поступове посилення податкової спроможності громад. Обґрунтовано, що різке скорочення обсягів офіційних трансфертів у 2020 та 2022 роках було зумовлене, відповідно, завершенням адміністративно-територіальної реформи, пандемією COVID-19 та переходом бюджетної системи до функціонування в умовах воєнного стану. Наукова новизна результатів дослідження. Проведено комплексний аналіз фіскальної децентралізації з позицій її прагматичної дії на формування доходів місцевих бюджетів у довгостроковому періоді. Запропоновано авторський підхід до періодизації реформи фіскальної децентралізації в Україні з урахуванням інституційних змін і кризових чинників, а також обґрунтовано взаємозв’язок між трансформацією міжбюджетних відносин і динамікою податкових надходжень на субнаціональному рівні. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані органами державної влади та місцевого самоврядування при формуванні податково-бюджетної політики, удосконаленні механізмів міжбюджетного вирівнювання та розробці післявоєнної стратегії розвитку фіскальної децентралізації. Ключові слова: фіскальна децентралізація, фіскальний федералізм, фіскальна політика, місцеві бюджети, податки, податкові надходження, міжбюджетні трансферти, територіальні громади, податок на доходи фізичних осіб. Valihura V.A., Odaiskyi O.B., Vakulich I.P., Soroka M.V. PRAGMATICS OF FISCAL DECENTRALIZATION IN THE CONTEXT OF FORMING LOCAL BUDGET REVENUES IN UKRAINE Purpose. The aim of the article is to identify the prerequisites for the reform of fiscal decentralization in Ukraine, highlight individual stages of its implementation and assess the impact on the formation of local budget revenues. Methodology of research. The research process involved the use of general scientific and special methods of cognition, in particular analysis and synthesis, induction and deduction, systemic, structural and functional approaches. To assess the fiscal effects of the reform, comparative and dynamic analysis methods were used, as well as statistical methods for processing official data from the Ministry of Finance of Ukraine and the state budget web portal for citizens. The phasing of fiscal decentralization was substantiate using an institutional approach and elements of the concept of fiscal federalism. Findings. The article proves that fiscal decentralization reform in Ukraine had an uneven fiscal effect in the short term, but in the long term contributed to the growth of financial independence of local budgets. It has been established that in 2011–2014, the revenue base of local budgets was characterized by high dependence on interbudgetary transfers and the limited role of local taxes. The introduction of the reform in 2015 was accompanied by a temporary decrease in the share of own revenues due to the revision of personal income tax (PIT) crediting standards, but in 2016–2019, there was a gradual strengthening of the tax capacity of communities. It has been substantiated that the sharp reduction in official transfers in 2020 and 2022 was due to the completion of the administrative and territorial reform, the COVID-19 pandemic and the transition of the budget system to functioning under martial law. Originality. A comprehensive analysis of fiscal decentralization was conducted from the perspective of its pragmatic impact on the formation of local budget revenues in the long term. The author proposes an approach to the periodization of fiscal decentralization reform in Ukraine, taking into account institutional changes and crisis factors, and substantiates the relationship between the transformation of interbudgetary relations and the dynamics of tax revenues at the subnational level. Practical value. The obtained results can be used by state authorities and local self-government bodies in the formation of tax and budget policy, the improvement of interbudgetary equalization mechanisms and the development of a post-war strategy for the development of fiscal decentralization. Key words: fiscal decentralization, fiscal federalism, fiscal policy, local budgets, taxes, tax revenues, interbudgetary transfers, territorial communities, personal income tax.
ТРАНСФОРМАЦІЯ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ РЕЗЕРВАМИ СТРАХОВОЇ КОМПАНІЇ ПІД ВПЛИВОМ ФІНАНСОВОЇ ЦИФРОВІЗАЦІЇ
Водолазська О.А., Кириченко С.С. ТРАНСФОРМАЦІЯ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ РЕЗЕРВАМИ СТРАХОВОЇ КОМПАНІЇ ПІД ВПЛИВОМ ФІНАНСОВОЇ ЦИФРОВІЗАЦІЇ Мета. Дослідження процесів трансформації системи управління страховими резервами страховика під впливом фінансової цифровізації, визначення основних тенденцій, ризиків і перспектив використання FinTech-інструментів на страховому ринку України. Методика дослідження. У дослідженні використано методи аналізу і синтезу для узагальнення теоретичних підходів до управління страховими резервами та визначення впливу фінансової цифровізації на діяльність страховиків. Порівняльний і структурно-функціональний аналізи дали змогу зіставити традиційну та цифрову моделі управління страховими резервами та визначити їхні ключові відмінності. Результати дослідження. Обґрунтовано, що фінансова цифровізація суттєво змінює традиційні підходи до управління страховими резервами, забезпечуючи перехід від статичних моделей до динамічних, ризик-орієнтованих і алгоритмічних рішень. Проведено порівняльну характеристику традиційної та цифрової моделей управління страховими резервами. Доведено, що впровадження FinTech-рішень, аналітики великих даних, штучного інтелекту й автоматизованих систем управління ліквідністю сприяє підвищенню точності розрахунків резервів, оптимізації структури активів, зростанню ліквідності та інвестиційної дохідності. Наукова новизна результатів дослідження. Отримали подальший розвиток теоретико-методичні положення щодо управління страховими резервами шляхом формування концепції цифрової трансформації резервів, яка базується на інтеграції штучного інтелекту, алгоритмічного управління ліквідністю та цифрового фінансового контролю. Запропоновано узагальнену модель цифрового управління резервами з урахуванням вимог фінансової стійкості та регуляторного нагляду. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані страховими компаніями для вдосконалення системи управління резервами, підвищення ліквідності та конкурентоспроможності, а також регуляторними органами – для розвитку інструментів цифрового фінансового нагляду. Ключові слова: страхові резерви, фінансова цифровізація, страхова компанія, управління резервами, FinTech, InsurTech, штучний інтелект, ліквідність. Vodolazska O.A., Kyrychenko S.S. TRANSFORMATION OF THE INSURANCE COMPANY'S RESERVE MANAGEMENT SYSTEM UNDER THE INFLUENCE OF FINANCIAL DIGITALIZATION Purpose. The aim of the article is to study the processes of transformation of the insurer's insurance reserve management system under the influence of financial digitalization, to identify the main trends, risks and prospects for the use of FinTech tools in the insurance market of Ukraine. Methodology of research. The research uses methods of analysis and synthesis to generalize theoretical approaches to the management of insurance reserves and determine the impact of financial digitalization on the activities of insurers. Comparative, structural and functional analysis made it possible to compare traditional and digital models of insurance reserve management and to identify their key differences. Findings. It is substantiated that financial digitization significantly changes traditional approaches to managing insurance reserves, providing a transition from static models to dynamic, risk-oriented and algorithmic solutions. A comparative description of traditional and digital models of insurance reserve management was conducted. It has been proven that the introduction of FinTech solutions, big data analytics, artificial intelligence and automated liquidity management systems contributes to increasing the accuracy of reserve calculations, optimizing the structure of assets, increasing liquidity and investment profitability. Originality. The theoretical and methodological provisions regarding the management of insurance reserves were further developed through the formation of the concept of digital transformation of reserves, which is based on the integration of artificial intelligence, algorithmic liquidity management and digital financial control. A generalized model of digital reserve management is proposed, taking into account the requirements of financial stability and regulatory oversight. Practical value. The obtained results can be used by insurance companies to improve the reserve management system, increase liquidity and competitiveness, as well as by regulatory authorities - to develop tools for digital financial supervision. Key words: insurance reserves, financial digitalization, insurance company, reserve management, FinTech, InsurTech, artificial intelligence, liquidity.
ФІНТЕХ ЯК ІНДИКАТОР ТРАНСФОРМАЦІЙ ГЛОБАЛЬНОГО ФІНАНСОВОГО ЛАНДШАФТУ: ТРЕНДИ, ВИКЛИКИ ТА ПОТЕНЦІАЛ УКРАЇНИ
Луцишин О.О., Кравчук Н.Я. ФІНТЕХ ЯК ІНДИКАТОР ТРАНСФОРМАЦІЙ ГЛОБАЛЬНОГО ФІНАНСОВОГО ЛАНДШАФТУ: ТРЕНДИ, ВИКЛИКИ ТА ПОТЕНЦІАЛ УКРАЇНИ Мета. Ідентифікація ключових трендів у сфері фінансових технологій та оцінка їх впливу на стійкість й адаптивність фінансових систем, зокрема України, в умовах глобальних трансформацій. Методика дослідження. У дослідженні використано міждисциплінарний підхід, що поєднує інструментарій економічної теорії, фінансової аналітики, теорії інновацій і кібербезпеки. Методологічну основу становлять методи наукового узагальнення та абстрагування, контент-аналіз наукових і аналітичних джерел, а також кейс-метод для аналізу ключових ФінТех-напрямів. Для виявлення взаємозв’язків між ФінТех-інноваціями, регуляторними змінами та економічною стійкістю застосовано системний підхід і елементи системного моделювання. Український контекст досліджено з використанням порівняльного та аналітично-описового методів, що дозволило оцінити специфіку розвитку ФінТеху в умовах війни та визначити його потенціал для післявоєнного відновлення й інтеграції у глобальний фінансовий простір. Результати дослідження. Досліджено фінансові технології (ФінТех) як ключовий індикатор трансформацій глобального фінансового ландшафту в умовах цифровізації світової економіки. Обґрунтовано, що динамічний розвиток ФінТех-інновацій змінює традиційні моделі фінансового посередництва, архітектуру фінансових ринків і підходи до регулювання, водночас формуючи нові можливості та ризики для економічного розвитку держав. Проаналізовано основні світові тренди трансформації глобального фінансового ландшафту, зокрема розвиток концепції Open Banking, поширення цифрових валют центральних банків (CBDC), впровадження технологій штучного інтелекту у фінансові сервіси, зростання ролі ESG-фінансів та посилення вимог до кібербезпеки. Показано, що ФінТех виступає системним чинником підвищення фінансової інклюзії, ефективності платіжної інфраструктури та прозорості фінансових операцій, водночас актуалізуючи проблеми регуляторної фрагментації, захисту даних і технологічної залежності. Особливу увагу приділено аналізу українського контексту розвитку ФінТеху в умовах повномасштабної війни та перспектив післявоєнного відновлення. Визначено, що Україна сформувала унікальну модель цифрової фінансової стійкості, засновану на високому рівні цифровізації державних і фінансових сервісів, розвитку безготівкових платежів, адаптивності фінансових інститутів та інноваційних рішень у сфері кіберзахисту. Обґрунтовано потенціал ФінТеху як інструменту відновлення економіки, залучення інвестицій, розширення доступу населення і бізнесу до фінансових послуг, а також гармонізації фінансового регулювання з європейськими стандартами. Наукова новизна результатів дослідження. Доведено, що ФінТех виходить за межі суто технологічного явища та перетворюється на стратегічний елемент економічної стійкості, конкурентоспроможності та інтеграції України у глобальні фінансові процеси. Зроблено висновок, що ефективна реалізація ФінТех-потенціалу потребує узгоджених дій держави, фінансового сектору та міжнародних партнерів у напрямах регуляторного розвитку, кібербезпеки, підтримки інновацій і розвитку людського капіталу. Практична значущість результатів дослідження. Дослідження мають вагоме практичне значення, оскільки їх результати можуть бути застосовані для формування та вдосконалення державної політики у сфері розвитку фінансових технологій, модернізації регуляторного середовища та підвищення стійкості фінансової системи. Отримані результати можуть бути використані органами державної влади й регуляторами при розробленні стратегій цифровізації фінансового сектору, суб’єктами фінансового ринку – для впровадження інноваційних ФінТех-рішень і управління ризиками, а також у науково-освітньому процесі під час підготовки фахівців з фінансів, економіки та цифрових технологій. Ключові слова: фінансові технології, ФінТех, глобальний фінансовий ландшафт, Open Banking, цифрові валюти центральних банків (CBDC), штучний інтелект, кібербезпека, ESG-фінанси, цифрова трансформація, фінансова інклюзія, економічна стійкість. Lutsyshyn O.O., Kravchuk N.Ya. FINTECH AS AN INDICATOR OF TRANSFORMATIONS OF THE GLOBAL FINANCIAL LANDSCAPE: TRENDS, CHALLENGES AND POTENTIAL OF UKRAINE Purpose. The aim of the article is to identify key trends in financial technology and assess their impact on the stability and adaptability of financial systems, particularly in Ukraine, in the context of global transformations. Methodology of research. The study uses an interdisciplinary approach that combines the tools of economic theory, financial analytics, innovation theory, and cybersecurity. The methodological basis consists of methods of scientific generalization and abstraction, content analysis of scientific and analytical sources, as well as the case method for analysing key FinTech trends. A systematic approach and elements of system modelling were used to identify the relationships between FinTech innovations, regulatory changes, and economic stability. The Ukrainian context was studied using comparative, analytical and descriptive methods, which made it possible to assess the specifics of FinTech development in wartime and determine its potential for post-war recovery and integration into the global financial space. Findings. Financial technologies (FinTech) were studied as a key indicator of transformations in the global financial landscape in the context of the digitalization of the world economy. It is substantiated that the dynamic development of FinTech innovations is changing traditional models of financial intermediation, the architecture of financial markets, and approaches to regulation, while creating new opportunities and risks for the economic development of states. The main global trends in the transformation of the global financial landscape are analysed, in particular the development of the Open Banking concept, the spread of central bank digital currencies (CBDCs), the introduction of artificial intelligence technologies in financial services, the growing role of ESG finance, and the strengthening of cybersecurity requirements. It is shown that FinTech is a systemic factor in increasing financial inclusion, payment infrastructure efficiency, and financial transaction transparency, while at the same time highlighting the problems of regulatory fragmentation, data protection and technological dependence. Particular attention is paid to analysing the Ukrainian context of FinTech development in the conditions of full-scale war and the prospects for post-war recovery. It is determined that Ukraine has formed a unique model of digital financial stability based on a high level of digitalization of public and financial services, the development of cashless payments, the adaptability of financial institutions, and innovative solutions in the field of cyber security. The potential of FinTech as a tool for economic recovery, attracting investment, expanding access to financial services for the population and businesses, and harmonizing financial regulation with European standards is substantiated. Originality. It has been proven that FinTech goes beyond a purely technological phenomenon and is becoming a strategic element of Ukraine's economic stability, competitiveness, and integration into global financial processes. It has been concluded that the effective realization of FinTech potential requires coordinated action by the state, the financial sector, and international partners in the areas of regulatory development, cybersecurity, innovation support, and human capital development. Practical value. The research has significant practical value, as its results can be used to shape and improve state policy in the field of financial technology development, modernization of the regulatory environment, and enhancement of the financial system's stability. The results can be used by government authorities and regulators in developing strategies for the digitalization of the financial sector, by financial market participants in implementing innovative FinTech solutions and managing risks, and in the scientific and educational process in training specialists in finance, economics, and digital technologies. Key words: financial technologies, FinTech, global financial landscape, Open Banking, central bank digital currencies (CBDC), artificial intelligence, cybersecurity, ESG finance, digital transformation, financial inclusion, economic stability.
цифрові валюти центральних банків (CBDC)
РИЗИК-ОРІЄНТОВАНИЙ ПІДХІД ДО УПРАВЛІННЯ ВИРОБНИЧО-ГОСПОДАРСЬКОЮ ДІЯЛЬНІСТЮ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ ПІДПРИЄМСТВ У СУЧАСНОМУ ІНСТИТУЦІЙНОМУ СЕРЕДОВИЩІ
Паска І.М., Гринчук Ю.С., Артімонова І.В., Нянько В.М. РИЗИК-ОРІЄНТОВАНИЙ ПІДХІД ДО УПРАВЛІННЯ ВИРОБНИЧО-ГОСПОДАРСЬКОЮ ДІЯЛЬНІСТЮ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ ПІДПРИЄМСТВ У СУЧАСНОМУ ІНСТИТУЦІЙНОМУ СЕРЕДОВИЩІ Мета. Обґрунтування ризик-орієнтованого підходу до управління виробничо-господарською діяльністю сільськогосподарських підприємств з урахуванням впливу сучасного інституційного середовища та визначення його значення для підвищення адаптивності й економічної стійкості аграрного бізнесу. Методика дослідження. У статті використано загальнонаукові та спеціальні методи економічного дослідження, зокрема аналіз і синтез – для узагальнення теоретичних засад ризик-орієнтованого підходу до управління виробничо-господарською діяльністю аграрних підприємств у сучасному інституційному середовищі. Застосовано інституційний, системний і процесний підходи з метою оцінювання впливу формальних і неформальних інституцій, державної аграрної політики та організаційних механізмів на результативність управління ризиками. Для обґрунтування висновків використано порівняльний аналіз, економіко-статистичні методи та узагальнення емпіричних даних. Результати дослідження. Встановлено, що ризик-орієнтоване управління забезпечує інтеграцію ризиків у систему прийняття управлінських рішень на всіх рівнях функціонування сільськогосподарського підприємства. На стратегічному рівні воно сприяє обґрунтованому вибору напрямів розвитку та диверсифікації виробництва, на тактичному – забезпечує гнучке коригування виробничих програм і ресурсного забезпечення, а на оперативному – реалізується через моніторинг показників діяльності та швидке реагування на відхилення. Обґрунтовано, що системна інтеграція ризик-орієнтованого підходу сприяє підвищенню економічної стійкості, конкурентоспроможності та здатності аграрних підприємств до довгострокового функціонування в умовах трансформаційної економіки. Наукова новизна результатів дослідження. Набуло подальшого розвитку обґрунтування впливу інституційного середовища на формування ризик-орієнтованих моделей управління, що створює передумови для підвищення економічної стійкості та адаптивності сільськогосподарських підприємств в умовах трансформаційної та воєнної економіки. Системний підхід до інтеграції інституційних чинників у процес прийняття стратегічних, тактичних і оперативних управлінських рішень враховує багаторівневу структуру ризиків аграрного сектору. Це дозволяє підвищити узгодженість управлінських процедур, знизити вплив інституційної невизначеності та забезпечити більш ефективне реагування підприємств на зовнішні шоки. Практична значущість результатів дослідження. Ризик-орієнтований підхід до управління виробничо-господарською діяльністю може бути використаний сільськогосподарськими підприємствами з метою підвищення обґрунтованості управлінських рішень в умовах високої невизначеності, зокрема удосконалення стратегічного планування, управління ризиками, оптимізації ресурсного забезпечення та підвищення ефективності системи внутрішнього контролю аграрних підприємств. Ключові слова: ризик-орієнтований підхід, управління аграрними підприємствами, виробничо-господарська діяльність, інституційне середовище, ризик-менеджмент, економічна стійкість, конкурентоспроможність, воєнні ризики, цифровізація управління, стратегічне планування. Paska I.M., Hrynchuk Yu.S., Artimonova I.V., Nianko V.M. RISK-BASED APPROACH TO MANAGING THE PRODUCTION AND ECONOMIC ACTIVITIES OF AGRICULTURAL ENTERPRISES IN THE MODERN INSTITUTIONAL ENVIRONMENT Purpose. The aim of the article is to substantiate a risk-oriented approach to managing the production and economic activities of agricultural enterprises, taking into account the influence of the modern institutional environment and determining its importance for increasing the adaptability and economic sustainability of agrarian business. Methodology of research. General scientific and special methods of economic research were used in the process of research, in particular analysis and synthesis – to generalize the theoretical foundations of a risk-oriented approach to managing the production and economic activities of agrarian enterprises in the modern institutional environment. Institutional, systemic, and process approaches were applied to assess the impact of formal and informal institutions, state agrarian policy, and organizational mechanisms on the effectiveness of risk management. Comparative analysis, economic and statistical methods, and generalization of empirical data were used to substantiate the conclusions. Findings. It has been established that risk-based management ensures the integration of risks into the management decision-making system at all levels of the functioning of an agricultural enterprise. At the strategic level, it contributes to a well-founded choice of development directions and diversification of production, at the tactical level – it ensures flexible adjustment of production programs and resource provision, and at the operational level – it is implemented through monitoring of performance indicators and rapid response to deviations. It is substantiated that the systemic integration of a risk-oriented approach contributes to increasing the economic sustainability, competitiveness, and ability of agricultural enterprises to function long-term in the conditions of a transformational economy. Originality. The substantiation of the influence of the institutional environment on the formation of risk-oriented management models has been further developed, which creates the prerequisites for increasing the economic stability and adaptability of agricultural enterprises in the conditions of a transformational and war economy. A systemic approach to integrating institutional factors into the process of making strategic, tactical, and operational management decisions takes into account the multi-level risk structure of the agrarian sector. This allows for increased consistency of management procedures, reduced impact of institutional uncertainty, and allows for a more effective response by enterprises to external shocks. Practical value. A risk-based approach to managing production and economic activities can be used by agricultural enterprises to increase the validity of management decisions in conditions of high uncertainty, in particular, to improve strategic planning, risk management, optimize resource provision, and increase the efficiency of the internal control system of agrarian enterprises. Key words: risk-oriented approach, management of agrarian enterprises, production and economic activity, institutional environment, risk management, economic sustainability, competitiveness, military risks, digitalization of management, strategic planning.
ВІД СИРОВИННОЇ МОДЕЛІ ДО ЛАНЦЮГІВ ДОДАНОЇ ВАРТОСТІ: СТРУКТУРНА МОДЕРНІЗАЦІЯ ЕКСПОРТУ АГРАРНО-ПРОДОВОЛЬЧОЇ ПРОДУКЦІЇ УКРАЇНИ
Сегеда С.А. ВІД СИРОВИННОЇ МОДЕЛІ ДО ЛАНЦЮГІВ ДОДАНОЇ ВАРТОСТІ: СТРУКТУРНА МОДЕРНІЗАЦІЯ ЕКСПОРТУ АГРАРНО-ПРОДОВОЛЬЧОЇ ПРОДУКЦІЇ УКРАЇНИ Мета. Дослідження місця аграрно-продовольчої продукції в товарній структурі експорту України через призму створення та утримання доданої вартості, а також розроблення пропозицій щодо удосконалення напрямів використання продукції аграрного сектору в межах національних ланцюгів доданої вартості. Методика дослідження. Дослідження базується на поєднанні загальнонаукових та прикладних економічних методів. До них належать статистичний та порівняльний аналіз динаміки експорту, структурний аналіз товарного складу експорту агропродовольчої продукції та факторний аналіз експортних доходів за обсягом та ціновими ефектами. Для оцінювання довгострокових тенденцій у виробництві та експорті ключових сільськогосподарських товарів було використано аналіз часових рядів, а для оцінювання позиції української агропродовольчої продукції в національних та глобальних ланцюгах створення вартості ‒ елементи підходу ланцюга створення вартості. Результати дослідження. Досліджено трансформацію аграрно-продовольчого експорту України впродовж 2000‒2024 рр. крізь призму формування та утримання доданої вартості в національній економіці. Обґрунтовано, що швидке нарощування виробництва зернових і олійних культур та зростання частки аграрної продукції в товарному експорті (до 59,1 % у 2024 р.) супроводжується закріпленням сировинної спеціалізації й недостатнім розвитком внутрішніх ланцюгів доданої вартості. На основі аналізу динаміки валютних надходжень показано контрциклічну роль аграрного сектору в періоди економічних шоків, водночас виявлено структурні диспропорції: домінування продукції рослинного походження та первинної переробки (зерно, насіння олійних, рослинні олії) за одночасного скорочення питомої ваги готових харчових продуктів і продукції тваринництва. Встановлено, що зростання експортної виручки значною мірою забезпечується кількісним фактором при волатильності цін, що підвищує вразливість до світової кон’юнктури та обмежує економічний ефект експортоорієнтованої моделі. Аргументовано необхідність державної політики переорієнтації експорту від сировини до продукції глибокої промислової й «біологічної» переробки, розвитку комбікормової, борошномельно-круп’яної, харчової та біоенергетичної галузей, відновлення тваринництва та розширення виробництва готових продуктів і інгредієнтів. Запропоновані напрями мають забезпечити зміцнення внутрішніх ланцюгів доданої вартості, підвищення стійкості аграрного сектору, нарощування зайнятості й бюджетних надходжень та посилення продовольчої безпеки. Наукова новизна результатів дослідження. Набули подальшого розвитку теоретико-методичні положення щодо оцінювання ролі аграрного сектору в зовнішній торгівлі шляхом поєднання аналізу товарної структури експорту з позиціонуванням продукції у національних ланцюгах доданої вартості, що дозволяє уточнити економічні межі контрциклічної функції аграрного експорту та його вплив на довгострокову конкурентоспроможність економіки. Доведено, що домінування сировинної та напівсировинної аграрно-продовольчої продукції в експорті України формує стійку модель «втраченої доданої вартості», яка, на відміну від існуючих підходів, не забезпечує пропорційного економічного зростання та стримує інноваційний розвиток аграрного сектору через звуження внутрішніх ланцюгів доданої вартості. Практична значущість результатів дослідження. Результати дослідження можуть бути використані при формуванні та коригуванні державної аграрної, експортної та інноваційної політики України, зокрема Міністерством аграрної політики та продовольства України, Міністерством економіки України, а також регіональними органами влади при розробленні програм підтримки розвитку переробних галузей, тваринництва та біоенергетики як ключових ланок формування доданої вартості. Крім того, отримані результати можуть бути використані у навчальному процесі закладів вищої освіти при викладанні дисциплін «Економіка аграрних підприємств», «Зовнішньоекономічна діяльність», «Міжнародна торгівля», а також у подальших наукових дослідженнях проблем трансформації аграрно-продовольчого експорту та формування ланцюгів доданої вартості. Ключові слова: аграрно-продовольчий експорт, аграрно-продовольча продукція, аграрний сектор, товарна структура, додана вартість, ланцюги доданої вартості, зернові культури, олійні культури, глибока переробка, тваринництво, біоенергетика, державна політика. Seheda S.A. TRANSITIONING FROM A RAW-MATERIAL EXPORT MODEL TO VALUE-ADDED CHAINS: STRUCTURAL TRANSFORMATION OF UKRAINE’S AGRI-FOOD EXPORT SECTOR Purpose. The aim of the article is to study the place of agricultural and food products in the commodity structure of Ukraine's exports through the prism of creating and maintaining added value, as well as developing proposals for improving the areas of use of agricultural sector products within national value-added chains. Methodology of research. The research is based on a combination of general scientific and applied economic methods. These include statistical and comparative analysis of export dynamics, structural analysis of the commodity composition of agri-food exports, and factor analysis of export revenues by volume and price effects. Time series analysis was used to assess long-term trends in the production and export of key agricultural commodities, and elements of the value chain approach were used to assess the position of Ukrainian agri-food products in national and global value chains. Findings. The transformation of Ukraine's agri-food exports during 2000-2024 is studied through the prism of the formation and maintenance of added value in the national economy. It is substantiated that the rapid increase in the production of grain and oilseed crops and the growth of the share of agricultural products in commodity exports (up to 59.1% in 2024) is accompanied by the consolidation of raw material specialization and insufficient development of internal value-added chains. Based on the analysis of the dynamics of foreign exchange receipts, the countercyclical role of the agricultural sector in periods of economic shocks is shown, while structural imbalances are revealed: the dominance of products of plant origin and primary processing (grain, oilseeds, vegetable oils) with a simultaneous reduction in the share of finished food products and livestock products. It is established that the growth of export revenue is largely ensured by the quantitative factor of price volatility, which increases vulnerability to the world market and limits the economic effect of the export-oriented model. The need for a state policy of reorienting exports from raw materials to products of deep industrial and "biological" processing, the development of feed, flour and cereal, food and bioenergy industries, the restoration of livestock farming and the expansion of the production of finished products and ingredients is argued. The proposed directions should ensure the strengthening of internal value chains, increasing the sustainability of the agricultural sector, increasing employment and budget revenues, and enhancing food security. Originality. Theoretical and methodological provisions on assessing the role of the agricultural sector in foreign trade have been further developed by combining the analysis of the commodity structure of exports with the positioning of products in national value-added chains, which allows us to clarify the economic boundaries of the countercyclical function of agricultural exports and its impact on the long-term competitiveness of the economy. It is proven that the dominance of raw and semi-raw agri-food products in Ukraine's exports forms a stable model of "lost added value", which, unlike existing approaches, does not ensure proportional economic growth and restrains the innovative development of the agricultural sector due to the narrowing of internal value-added chains. Practical value. The results of the study can be used in the formation and adjustment of the state agrarian, export and innovation policy of Ukraine, in particular by the Ministry of Agrarian Policy and Food of Ukraine, the Ministry of Economy of Ukraine, as well as regional authorities in the development of programs to support the development of processing industries, livestock farming and bioenergy as key links in the formation of added value. In addition, the obtained results can be used in the educational process of higher education institutions when teaching the disciplines "Economics of agricultural enterprises", "Foreign economic activity", "International trade", as well as in further scientific research into the problems of transformation of agrarian and food exports and the formation of value added chains. Key words: agri-food exports, agri-food products, agricultural sector, commodity structure, value added, value chains, cereals, oilseeds, deep processing, livestock production, bioenergy, public policy.
ЕВОЛЮЦІЯ ІНСТИТУТІВ ДЕЦЕНТРАЛІЗАЦІЇ ЕКОНОМІЧНОЇ ВЛАДИ В УКРАЇНІ: ТЕОРЕТИЧНІ ЗАСАДИ ТА МАКРОЕКОНОМІЧНІ ЕФЕКТИ
Прушківська Е.В., Прушківський В.Г. ЕВОЛЮЦІЯ ІНСТИТУТІВ ДЕЦЕНТРАЛІЗАЦІЇ ЕКОНОМІЧНОЇ ВЛАДИ В УКРАЇНІ: ТЕОРЕТИЧНІ ЗАСАДИ ТА МАКРОЕКОНОМІЧНІ ЕФЕКТИ Мета. Комплексний аналіз еволюції інститутів децентралізації економічної влади задля ідентифікації їх макроекономічних ефектів та обґрунтування особливостей формування в Україні. Методика дослідження. У процесі дослідження застосовано інституціональний та еволюційний підходи для аналізу розвитку інститутів децентралізації економічної влади. Використано системний і структурно-функціональний аналіз для виокремлення адміністративного, політичного, фіскального та інституційного вимірів децентралізації, а також історико-логічний метод для дослідження етапів їх еволюції. Компаративний аналіз дозволив зіставити теоретичні підходи та національні особливості формування інститутів децентралізації. Емпіричну основу дослідження становили статистичні дані щодо місцевих бюджетів, валового регіонального продукту та показників регіонального розвитку, що дало змогу оцінити макроекономічні ефекти децентралізації в Україні. Результати дослідження. Встановлено, що децентралізація економічної влади є комплексним інституційним процесом, еволюція якого відбувається через поєднання адміністративних, політичних, фіскальних та інституційних змін. Обґрунтовано, що на різних етапах розвитку інститутів децентралізації формуються відмінні макроекономічні та регіональні ефекти, зумовлені рівнем автономії територіальних громад, ступенем інституційної зрілості та адаптивною ефективністю інституційного середовища. Показано, що в умовах воєнного стану децентралізація трансформувалася з інструменту розвитку в механізм економічної стійкості та антикризового управління. Виявлено зростання ролі місцевих бюджетів у підтриманні економічної активності територій із одночасним посиленням регіональної асиметрії. Доведено, що у перспективі повоєнного відновлення інститути децентралізації набувають стратегічного значення для відновлення регіональної економіки та реалізації політики багаторівневого самоврядування. Наукова новизна результатів дослідження. Наукова новизна полягає у комплексному поєднанні еволюційного та інституціонального підходів до аналізу децентралізації економічної влади, що дозволило розглядати її не як окрему реформу управління, а як динамічний процес трансформації інститутів економічної влади. На відміну від наявних досліджень, обґрунтовано взаємозв’язок між етапами еволюції інститутів децентралізації та зміною характеру їх макроекономічних ефектів в умовах трансформаційної економіки та воєнних шоків. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані органами державної влади та місцевого самоврядування при формуванні політики децентралізації, регіонального розвитку та повоєнного відновлення. Запропоновані підходи створюють аналітичну основу для оцінювання економічної спроможності територіальних громад, удосконалення міжбюджетних відносин і підвищення ефективності багаторівневого самоврядування в Україні. Ключові слова: децентралізація економічної влади, інститути економічної влади, інституціональне середовище, макроекономічні ефекти, регіональна економіка, місцеві бюджети, трансформаційні процеси, повоєнне відновлення, адаптивна ефективність інституційного середовища. Prushkivska E.V., Prushkivskyi V.H. THE EVOLUTION OF INSTITUTIONS FOR THE DECENTRALISATION OF ECONOMIC POWER IN UKRAINE: THEORETICAL FOUNDATIONS AND MACROECONOMIC EFFECTS Purpose. The aim of the study is to conduct a comprehensive analysis of the evolution of institutions of economic power decentralization in order to identify their macroeconomic effects and substantiate the peculiarities of their formation in Ukraine. Methodology of research. In the course of the research, institutional and evolutionary approaches were used to analyze the development of institutions of economic power decentralization. Systemic, structural and functional analysis was used to identify the administrative, political, fiscal and institutional dimensions of decentralization, as well as a historical and logical method to study the stages of their evolution. Comparative analysis made it possible to compare theoretical approaches and national features of the formation of decentralization institutions. The empirical basis of the study was statistical data on local budgets, gross regional product and regional development indicators, which made it possible to assess the macroeconomic effects of decentralization in Ukraine. Findings. It has been established that decentralization of economic power is a complex institutional process, the evolution of which occurs through a combination of administrative, political, fiscal and institutional changes. It has been substantiated that at different stages of the development of decentralization institutions, different macroeconomic and regional effects are formed, determined by the level of autonomy of territorial communities, the degree of institutional maturity and the adaptive efficiency of the institutional environment. It is shown that in the conditions of martial law, decentralization has transformed from an instrument of development into a mechanism of economic stability and crisis management. The growing role of local budgets in supporting economic activity in the territories has been revealed, with a simultaneous increase in regional asymmetry. It has been proven that in the context of post-war recovery, decentralization institutions are of strategic importance for the restoration of the regional economy and the implementation of multi-level self-government policies. Originality. The scientific novelty lies in the comprehensive combination of evolutionary and institutional approaches to the analysis of the decentralization of economic power, which made it possible to consider it not as a separate management reform, but as a dynamic process of transformation of economic power institutions. Unlike existing studies, the interconnection between the stages of evolution of decentralization institutions and the change in the nature of their macroeconomic effects in the context of a transitional economy and military shocks is substantiated. Practical value. The obtained results can be used by state and local government bodies in shaping policies on decentralization, regional development and post-war recovery. The proposed approaches create an analytical basis for assessing the economic capacity of local communities, improving inter-budgetary relations and increasing the effectiveness of multi-level self-government in Ukraine. Key words: decentralization of economic power, institutions of economic power, institutional environment, macroeconomic effects, regional economy, local budgets, transformation processes, post-war recovery, adaptive efficiency of the institutional environment.
адаптивна ефективність інституційного середовища
УПРАВЛІННЯ ГЕНДЕРНОЮ РІВНІСТЮ В ЗАКЛАДІ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я: ПОТОЧНИЙ СТАН ТА НАПРЯМИ УДОСКОНАЛЕННЯ
Федоришина Л.М., Краснопортко Ю.О. УПРАВЛІННЯ ГЕНДЕРНОЮ РІВНІСТЮ В ЗАКЛАДІ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я: ПОТОЧНИЙ СТАН ТА НАПРЯМИ УДОСКОНАЛЕННЯ Мета. Оцінювання поточного стану процесу управління гендерною рівністю в комунальному підприємстві «Хмельницька міська дитяча лікарня» Хмельницької міської ради й окреслення напрямів його удосконалення. Методика дослідження. Для досягнення поставленої мети використано загальні та спеціальні методи дослідження: аналізу і синтезу, монографічний, абстрактно-логічний, систематизації – для опрацювання наукових публікацій, нормативно-правових актів стосовно забезпечення гендерної рівності в суспільстві та закладах охорони здоров’я зокрема, формування пропозицій щодо удосконалення процесу управління гендерною рівністю в умовах конкретного закладу; соціологічний метод (опитування) – для проведення анкетного опитування персоналу стосовно забезпечення гендерної рівності у закладі; табличний – для наочного представлення даних стосовно структури персоналу і результатів опитування. Результати дослідження. Проведено діагностику процесу забезпечення гендерної рівності шляхом анкетування персоналу КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» Хмельницької міської ради. Сформовано низку рекомендацій щодо вдосконалення процесу управління гендерною рівністю, зокрема: розробка і ухвалення Положення про забезпечення рівних прав і можливостей жінок і чоловіків, призначення уповноваженої особи (координатора) з цих питань, запровадження гендерно чутливих процедур добору, просування, оцінювання й мотивації персоналу; підтримка професійного розвитку жінок та формування жіночого лідерства; врахування гендерного підходу при стратегічному плануванні та бюджетуванні. Наукова новизна результатів дослідження. Дістало подальшого розвитку дослідження процесу забезпечення гендерної рівності та управління нею у закладі охорони здоров’я шляхом проведення анкетування та пропонування на основі отриманих результатів й детального аналізу низки рекомендацій, спрямованих на інтеграцію гендерного підходу в існуючу систему управління. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати проведеного дослідження можуть бути безпосередньо використані в діяльності КП «Хмельницька міська дитяча лікарня Хмельницької міської ради задля підвищення ефективності управління персоналом, зниження ризиків дискримінації та більш раціонального використання трудових і фінансових ресурсів. Окремі запропоновані заходи можуть бути адаптовані та використані іншими закладами охорони здоров’я, органами місцевого самоврядування й профільними департаментами під час розроблення стратегій розвитку галузі з урахуванням гендерного виміру. Ключові слова: гендер, гендерна рівність, заклад охорони здоров’я, управління гендерною рівністю, гендерний мейнстримінг, гендерне бюджетування, опитування. Fedoryshyna L.M., Krasnoportko Yu.O. GENDER EQUALITY MANAGEMENT IN HEALTHCARE INSTITUTION: CURRENT STATE AND DIRECTIONS FOR IMPROVEMENT Purpose. The aim of the article is to assess the current state of the gender equality management process in the municipal enterprise “Khmelnytskyi City Children's Hospital” of the Khmelnytskyi City Council and outline directions for its improvement. Methodology of research. The following general and special research methods were used to achieve the set goal, in particular: analysis and synthesis, monographic, abstract and logical, systematization ‒ for processing scientific publications, regulatory legal acts regarding ensuring gender equality in society and healthcare institutions, in particular, the formation of proposals for improving the gender equality management process in the conditions of a specific institution; sociological method (survey) ‒ for conducting a questionnaire survey of personnel regarding ensuring gender equality in the institution; tabular ‒ for a visual presentation of data regarding the personnel structure and survey results. Findings. A diagnosis of the process of ensuring gender equality by surveying the personnel of the municipal enterprise “Khmelnytskyi City Children's Hospital” of the Khmelnytskyi City Council was carried out. A number of recommendations have been formulated to improve the process of managing gender equality, in particular: development and adoption of the Regulation on ensuring equal rights and opportunities for women and men, appointment of an authorized person (coordinator) on these issues, introduction of gender-sensitive procedures for selection, promotion, evaluation and motivation of personnel; support for the professional development of women and the formation of female leadership; consideration of a gender approach in strategic planning and budgeting. Originality. The study of the process of ensuring gender equality and its management in a healthcare institution by conducting a questionnaire and propose, based on the obtained results and a detailed analysis, a number of recommendations aimed at integrating a gender approach into the existing management system have received further development. Practical value. The obtained results of the study can be directly used in the activities of the ME “Khmelnytskyi City Children's Hospital” of the Khmelnytskyi City Council to increase the efficiency of personnel management, reduce the risks of discrimination and more rational use of labour and financial resources. Individual proposed measures can be adapted and used by other healthcare institutions, local governments and specialized departments when developing industry development strategies taking into account the gender dimension. Key words: gender, gender equality, healthcare institution, gender equality management, gender mainstreaming, gender budgeting, survey.
КОМПАРАТИВНИЙ АНАЛІЗ ІННОВАЦІЙНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ В УКРАЇНІ В УМОВАХ ГЛОБАЛІЗАЦІЙНИХ ВИКЛИКІВ
Варига Д.О. КОМПАРАТИВНИЙ АНАЛІЗ ІННОВАЦІЙНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ В УКРАЇНІ В УМОВАХ ГЛОБАЛІЗАЦІЙНИХ ВИКЛИКІВ Мета. Комплексний аналіз стану, динаміки та структурних особливостей інноваційної діяльності підприємств України з позицій поєднання макроекономічних, інституційних і мікроекономічних чинників, а також оцінювання відповідності національної інноваційної траєкторії міжнародним індикаторам інноваційного розвитку і конкурентоспроможності в умовах воєнних та глобалізаційних викликів. Методика дослідження. Методологічну основу дослідження становить сукупність загальнонаукових і спеціальних методів: аналізу та синтезу – для узагальнення теоретичних підходів до інноваційного розвитку; порівняльного та рейтингового аналізу – для оцінювання позицій України за Глобальним інноваційним індексом, Глобальним індексом стійкої конкурентоспроможності та Зведеним інноваційним індексом; статистичного аналізу – для дослідження динаміки інноваційної активності підприємств, витрат на інновації та результативності НДР; системного підходу ‒ для виявлення взаємозв’язків між інноваційними ресурсами, результатами та інституційним середовищем. Результати дослідження. Встановлено, що інноваційна діяльність підприємств України характеризується хвилеподібною та фрагментарною динамікою, високою чутливістю до макроекономічної нестабільності й зовнішніх шоків. Виявлено структурний розрив між зростанням формальної інноваційної активності та економічною результативністю інновацій, що проявляється у недостатній комерціалізації інноваційної продукції. Доведено, що за умов обмежених інноваційних ресурсів Україна демонструє відносну стійкість інноваційних «виходів», однак стримується слабкістю інституційного середовища, інфраструктури та механізмів міжфірмової кооперації. Позитивні зрушення 2024 року інтерпретовано як адаптаційний ефект, а не як сформовану сталу інноваційну траєкторію. Наукова новизна результатів дослідження. Удосконалено аналітичний підхід до оцінювання інноваційної діяльності підприємств шляхом поєднання динамічного аналізу національних статистичних показників із міжнародними індексами інноваційного розвитку та конкурентоспроможності. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані при формуванні та коригуванні державної інноваційної політики, розробленні програм підтримки інноваційної діяльності підприємств, розвитку інноваційної інфраструктури та міжсекторальної кооперації в умовах післявоєнного відновлення економіки України. Ключові слова: інноваційне підприємництво, глобалізація, тенденції розвитку, державна підтримка, цифровізація, управління, підприємства, інноваційні екосистеми, конкурентоспроможність, інноваційні підходи, ефективність, структурна трансформація економіки. Varyha D.O. COMPARATIVE ANALYSIS OF INNOVATIVE ACTIVITIES OF ENTERPRISES IN UKRAINE IN THE CONTEXT OF GLOBALIZATION CHALLENGES Purpose. The aim of the article is to conduct a comprehensive analysis of the state, dynamics, and structural features of the innovative activity of enterprises in Ukraine from the perspective of combining macroeconomic, institutional, and microeconomic factors, as well as to assess the compliance of the national innovation trajectory with international indicators of innovative development and competitiveness in the context of military and globalization challenges. Methodology of research. The methodological basis of the study is a set of general scientific and special methods: analysis and synthesis – to generalize theoretical approaches to innovative development; comparative and rating analysis – to assess Ukraine's position according to the Global Innovation Index, the Global Sustainable Competitiveness Index, and the Composite Innovation Index; statistical analysis – to study the dynamics of enterprises' innovation activity, innovation costs, and R&D performance; a systematic approach – to identify the interrelationships between innovation resources, results, and the institutional environment. Findings. It has been established that the innovative activity of Ukrainian enterprises is characterized by wave-like and fragmentary dynamics, high sensitivity to macroeconomic instability and external shocks. A structural gap has been identified between the growth of formal innovation activity and the economic effectiveness of innovations, which manifests itself in the insufficient commercialization of innovative products. It has been proven that, given limited innovation resources, Ukraine demonstrates relative stability in innovation “outputs,” but is held back by the weakness of the institutional environment, infrastructure, and mechanisms for inter-firm cooperation. The positive developments of 2024 are interpreted as an adaptive effect rather than an established sustainable innovation trajectory. Originality. The analytical approach to assessing the innovation activity of enterprises has been improved by combining dynamic analysis of national statistical indicators with international indices of innovation development and competitiveness. Practical value. The obtained results can be used in the formation and adjustment of state innovation policy, the development of programs to support the innovative activity of enterprises, the development of innovative infrastructure and intersectoral cooperation in the conditions of post-war economic recovery in Ukraine. Key words: innovative entrepreneurship, globalization, development trends, state support, digitalization, management, enterprises, innovation ecosystems, competitiveness, innovative approaches, efficiency, structural transformation of the economy.
РОЛЬ РОЗВИТКУ ПЕРСОНАЛУ У ФОРМУВАННІ СТРАТЕГІЧНОЇ СТІЙКОСТІ ТУРИСТИЧНИХ ПІДПРИЄМСТВ
Охота В.І., Гугул О.Я. РОЛЬ РОЗВИТКУ ПЕРСОНАЛУ У ФОРМУВАННІ СТРАТЕГІЧНОЇ СТІЙКОСТІ ТУРИСТИЧНИХ ПІДПРИЄМСТВ Мета. Визначення напрямів впливу розвитку персоналу на формування стратегічної стійкості туристичних підприємств. Методика дослідження. Досягнення поставленої мети передбачало використання: оглядового аналізу, необхідного для комплексного вивчення наукових робіт, присвячених досліджуваній проблематиці; методу систематизації, за допомогою якого встановлено перелік напрямів розвитку персоналу, які впливають на покращення формування стратегічної стійкості підприємств туристичного сектору; порівняльного аналізу, за допомогою якого здійснено співставлення позицій науковців стосовно питань взаємозалежності двох компонент. Результати дослідження. Виокремлено ключові напрями стійкого розвитку персоналу підприємств туристичного сектору, зокрема: сприяння становленню та удосконаленню навичок кадрів, сприяння розвитку добробуту персоналу, адаптивність та залученість до роботи. Доведено, що зазначені напрями сприяють покращенню реалізації цілей стратегічної стійкості туристичних підприємств. Визначено, що такий напрям як сприяння розвитку добробуту персоналу посідає важливе місце у становленні стратегічного розвитку туристичного сектору, що обумовлено його мотиваційним впливом на активізацію зусиль працівників здійснювати підтримку розвитку підприємств-роботодавців. Було виявлено, що ефективне використання стратегічного напряму сприяння розвитку добробуту персоналу пов’язане із орієнтиром на теорію збереження ресурсів, яка передбачає прямий зв’язок продуктивності праці із зростанням ресурсів, вкладених у розвиток кадрів. Обґрунтовано, що застосування теорії збереження ресурсів є актуальним для здійснення прогнозування нематеріальних та матеріальних ресурсів, необхідних для забезпечення зростання стійкості персоналу підприємств галузі. Було зазначено, що такий напрямок, як сприяння становленню та удосконаленню навичок кадрів є передумовою покращення стратегічних конкурентних позицій туристичних підприємств, оскільки від їх сформованості залежить лояльність та задоволеність клієнтів. Наукова новизна результатів дослідження. Набуло подальшого розвитку теоретичне забезпечення складу та характеристик напрямів розвитку персоналу як елементів формування стратегічної стійкості туристичних підприємств в умовах невизначеності. Практична значущість результатів дослідження полягає у можливості використання положень стосовно видів та характеристик напрямів розвитку персоналу, які впливають на стратегічну стійкість туристичних підприємств, при створенні стратегічних програм суб’єктів галузі. Ключові слова: туристичні підприємства, стратегічна стійкість, розвиток персоналу, навички кадрів, розвиток добробуту персоналу, теорія збереження трудових ресурсів, адаптивність, залученість до роботи. Okhota V.I., Huhul O.Ya. THE ROLE OF PERSONNEL DEVELOPMENT IN FORMING THE STRATEGIC SUSTAINABILITY OF TOURISM ENTERPRISES Purpose. The aim of the article is to determine the directions of influence of personnel development on the formation of strategic sustainability of tourism enterprises. Methodology of research. Achieving the goal involved the use of: a review analysis, necessary for a comprehensive study of scientific works devoted to the researched issues; a systematization method, with the help of which a list of areas of personnel development was established that influence the improvement of the formation of strategic sustainability of enterprises in the tourism sector; a comparative analysis, with the help of which the positions of scientists were compared regarding the issues of interdependence of the two components. Findings. The key areas of sustainable development of personnel in tourism sector enterprises are identified, in particular: promoting the formation and improvement of personnel skills, promoting the development of personnel well-being, adaptability and involvement in work. It is proven that these areas contribute to improving the implementation of the goals of strategic sustainability of tourism enterprises. It is determined that such an area as promoting the development of personnel well-being occupies an important place in the formation of strategic development of the tourism sector, which is due to its motivational impact on the activation of employees' efforts to support the development of employer enterprises. It was found that the effective use of the strategic area of promoting the development of personnel well-being is associated with the orientation on the theory of resource conservation, which assumes a direct relationship between labour productivity and the growth of resources invested in personnel development. It is substantiated that the application of the theory of resource conservation is relevant for forecasting intangible and material resources necessary to ensure the growth of personnel sustainability in industry enterprises. It was noted that such an area as promoting the development and improvement of personnel skills is a prerequisite for improving the strategic competitive positions of tourism enterprises, since customer loyalty and satisfaction depend on their formation. Originality. The theoretical support for the composition and characteristics of personnel development directions as elements of forming the strategic stability of tourism enterprises in conditions of uncertainty has been further developed. Practical value of the research results lies in the possibility of using provisions regarding the types and characteristics of personnel development directions that affect the strategic sustainability of tourism enterprises when creating strategic programs for industry entities. Key words: tourism enterprises, strategic sustainability, personnel development, personnel skills, personnel welfare development, labour conservation theory, adaptability, work engagement.
СУЧАСНІ БІЗНЕС-МОДЕЛІ ІННОВАЦІЙНОГО РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМСТВ
Уніят Л.М., Чорна Н.П., Чорний Р.С. СУЧАСНІ БІЗНЕС-МОДЕЛІ ІННОВАЦІЙНОГО РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМСТВ Мета. Узагальнення досліджень сучасних бізнес-моделей інноваційного розвитку підприємств в умовах посилення глобалізації, цифровізації, трансформації соціально-економічних процесів. Методика дослідження. В процесі дослідження використано загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема: індукції та дедукції – на етапі збору, систематизації і обробки необхідної інформації; аналізу і синтезу – при поєднанні різних складових сучасних бізнес-моделей інноваційного розвитку підприємств; діалектичний – при пізнанні природи, змісту і сутності бізнес-моделі інноваційного розвитку підприємств; монографічний – при вивченні наукового досвіду складових сучасних бізнес-моделей інноваційного розвитку підприємств; абстрактно-логічний – при формуванні теоретичних висновків, представлення бізнес-моделей інноваційного розвитку підприємства в табличному вигляді. Результати дослідження. Проведено узагальнення теоретичних аспектів сучасних бізнес-моделей, їх класифікації та подальшого розвитку і впливу на кінцеві результати в умовах конкурентного середовища. З’ясовано, що в умовах конкурентного середовища необхідно чітко проводити організацію виробництва згідно вимог бізнес-моделей інноваційного розвитку підприємств, здійснювати злагоджене управління ними в напрямі інноваційного вдосконалення структурної перебудови шляхом запровадження технологічних змін в оновленні менеджменту, підготовці підприємств до діяльності в умовах жорсткої міжнародної конкуренції. Наукова новизна результатів дослідження. Дістало подальшого розвитку питання сучасних бізнес-моделей, спрямованих на підвищення ефективності та конкурентоздатності підприємств в умовах посилення глобалізації, цифровізації та трансформації соціально-економічних процесів. Практична значущість результатів дослідження. Використання результатів дослідження сприятиме підвищенню економічної ефективності господарської діяльності підприємств. Ключові слова: інновації, інноваційний розвиток, бізнес-моделі, інноваційна діяльність, конкуренція, цифровізація, управління, ефективність, прибутковість підприємства. Uniiat L.M., Chorna N.P., Chornyi R.S. MODERN BUSINESS MODELS OF INNOVATIVE DEVELOPMENT OF ENTERPRISES Purpose. The aim of the article is to summarize research on modern business models of innovative development of enterprises in the context of increasing globalization, digitalization, and transformation of socio-economic processes. Methodology of research. General scientific and special methods were used in the research process, in particular: induction and deduction – at the stage of collecting, systematizing and processing the necessary information; analysis and synthesis – when combining various components of modern business models of innovative development of enterprises; dialectical – when learning the nature, content and essence of the business model of innovative development of enterprises; monographic – when studying the scientific experience of the components of modern business models of innovative development of enterprises; abstract and logical – when forming theoretical conclusions, presenting business models of innovative development of enterprises in tabular form. Findings. A generalization of theoretical aspects of modern business models, their classification and further development and impact on the final results in a competitive environment was carried out. It was found that in a competitive environment, it is necessary to clearly organize production in accordance with the requirements of business models of innovative development of enterprises, to carry out coordinated management of them in the direction of innovative improvement of structural restructuring by introducing technological changes in management updating, preparing enterprises for activities in conditions of fierce international competition. Originality. The issue of modern business models aimed at increasing the efficiency and competitiveness of enterprises in conditions of increasing globalization, digitalization and transformation of social and economic processes has received further development. Practical value. The use of the research results will contribute to increasing the economic efficiency of economic activities of enterprises. Key words: innovations, innovative development, business models, innovative activity, competition, digitalization, management, efficiency, profitability of the enterprise.
ФОРМУВАННЯ СТРАТЕГІЇ РОЗВИТКУ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ ПІДПРИЄМСТВ НА ЗАСАДАХ КЛІМАТИЧНОЇ НЕЙТРАЛЬНОСТІ (НА ПРИКЛАДІ АГРОХОЛДИНГУ ІМК)
Файчук О.М., Гринюк С.В. ФОРМУВАННЯ СТРАТЕГІЇ РОЗВИТКУ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ ПІДПРИЄМСТВ НА ЗАСАДАХ КЛІМАТИЧНОЇ НЕЙТРАЛЬНОСТІ (НА ПРИКЛАДІ АГРОХОЛДИНГУ ІМК) Мета. Теоретичне обґрунтування та розробка концептуального підходу до формування стратегії розвитку сільськогосподарських підприємств на засадах кліматичної нейтральності з використанням комплексу інструментів стратегічного аналізу на прикладі агрохолдингу ІМК. Методика дослідження. Методологічною основою є концепція сталого розвитку та Triple Bottom Line. Застосовано методи: PESTEL-аналіз (22 фактори) для оцінки макросередовища; SWOT-аналіз внутрішнього потенціалу та зовнішніх можливостей; TOWS-матриця для генерації стратегічних альтернатив; матриця McKinsey/GE для пріоритизації напрямів інвестування. Результати дослідження. Визначено три різновиди стратегії розвитку на засадах кліматичної нейтральності: технологічна модернізація (precision farming), енергетична трансформація (декарбонізація), ринкова диверсифікація (вуглецеві кредити, ISCC). За допомогою PESTEL-аналізу виявлено помірно сприятливий вплив зовнішнього середовища (3,34 з 5,00), де найвагомішими позитивними факторами є євроінтеграція України (0,60), доступність зеленого фінансування (0,50) та технології точного землеробства (0,40). SWOT-аналіз підтвердив наявність внутрішнього потенціалу компанії: земельний банк 116 тис. га, EBITDA margin >40 %, 100 % покриття precision farming. TOWS-матриця сформувала 11 стратегічних ініціатив через комбінування сильних/слабких сторін із можливостями/загрозами. За допомогою матриці McKinsey/GE обґрунтовано концентрацію інвестицій на точному землеробстві (4,7×4,5) та декарбонізації (4,5×4,2), які позиціонуються у зоні Invest/Grow. Наукова новизна результатів дослідження. Вперше розроблено інтегрований підхід до формування стратегії розвитку сільськогосподарських підприємств, який поєднує класичні інструменти стратегічного аналізу з кліматичними параметрами в умовах дії CBAM, що, на відміну від існуючих підходів, забезпечує синергію економічних та екологічних цілей. Практична значущість результатів дослідження. Методичний інструментарій може бути використаний агропідприємствами різного масштабу для формування кліматично орієнтованих стратегій. Досвід Smart Green Strategy ІМК демонструє можливість поєднання зростання EBITDA>40 % з декарбонізацією виробництва. Ключові слова: стратегія розвитку, кліматична нейтральність, PESTEL, SWOT, TOWS, McKinsey/GE, Smart Green Strategy, декарбонізація, CBAM, агрохолдинг. Faichuk O.M., Hryniuk S.V. FORMATION OF AGRICULTURAL ENTERPRISE DEVELOPMENT STRATEGY BASED ON CLIMATE NEUTRALITY PRINCIPLES (CASE STUDY OF IMC AGROHOLDING) Purpose. The aim of the article is to theoretically substantiate and development of a conceptual approach to the formation of agricultural enterprise development strategy based on climate neutrality principles using a complex of strategic analysis tools (PESTEL, SWOT, TOWS, McKinsey/GE) on the example of IMC agroholding. Methodology of research. The methodological basis is the concept of sustainable development and Triple Bottom Line. Methods applied: PESTEL analysis (22 factors) for macro-environment assessment; SWOT analysis of internal potential and external opportunities; TOWS matrix for generating strategic alternatives; McKinsey/GE matrix for investment prioritization. Findings. Three types of development strategies have been identified for climate neutrality: technological modernization (precision farming), energy transformation (decarbonization), market diversification (carbon credits, ISCC). Using PESTEL analysis, a moderately favorable impact of the external environment (3.34 out of 5.00) was identified, with the most important positive factors being the European integration of Ukraine (0.60), the availability of green finance (0.50) and precision farming technologies (0.40). SWOT analysis confirmed the presence of the company's internal potential: land bank of 116 thousand hectares, EBITDA margin >40%, 100% precision farming coverage. TOWS matrix formed 11 strategic initiatives by combining strengths/weaknesses with opportunities/threats. Using the McKinsey/GE matrix, the concentration of investments in precision agriculture (4.7×4.5) and decarbonization (4.5×4.2), which are positioned in the Invest/Grow zone, was justified. Originality. For the first time, an integrated approach to agricultural enterprise development strategy formation was developed, combining classical strategic analysis tools with climate parameters under CBAM conditions, which, unlike existing approaches, ensures synergy of economic and environmental goals. Practical value. The methodological toolkit can be used by agricultural enterprises of various scales to form climate-oriented strategies. IMC's Smart Green Strategy experience demonstrates the possibility of combining EBITDA growth >40% with production decarbonization. Key words: development strategy, climate neutrality, PESTEL, SWOT, TOWS, McKinsey/GE, Smart Green Strategy, decarbonization, CBAM, agroholding.
ІНСТРУМЕНТИ ВДОСКОНАЛЕННЯ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ ЕКОЛОГІЧНОЮ ТРАНСФОРМАЦІЄЮ ПІДПРИЄМСТВА В КОНТЕКСТІ СТАЛОГО РОЗВИТКУ
Кривокульська Н.М. ІНСТРУМЕНТИ ВДОСКОНАЛЕННЯ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ ЕКОЛОГІЧНОЮ ТРАНСФОРМАЦІЄЮ ПІДПРИЄМСТВА В КОНТЕКСТІ СТАЛОГО РОЗВИТКУ Мета. Метою статті є обґрунтування інтегрованого підходу та інструментів удосконалення системи управління екологічною трансформацією підприємства з урахуванням сучасних викликів сталого розвитку, спрямованих на підвищення його конкурентоспроможності та інвестиційної привабливості. Методика дослідження. Теоретичною та методологічною основою статті є положення сучасної економічної науки, а також наукові праці вітчизняних і зарубіжних дослідників у сфері управління сталим розвитком та екологічної трансформації. Методологічну основу дослідження становлять системний підхід і системний аналіз, що дали змогу розглянути екологічну трансформацію підприємства як багатокомпонентну управлінську систему; методи абстрагування та логічного узагальнення – для формування авторської моделі мотиваційного забезпечення екологізації діяльності; порівняльний аналіз – для зіставлення лінійної та циркулярної моделей господарювання. У процесі дослідження використано системний, структурний і функціональний аналіз – для обґрунтування системи управління екологічною трансформацією підприємства; статистичні методи – для узагальнення й інтерпретації наявних кількісних оцінок і тенденцій. Результати дослідження. З позиції цільового підходу обґрунтовано систему управління екологічною трансформацією підприємства як цілісну, багатокомпонентну та динамічну управлінську систему, спрямовану на досягнення екологічних, економічних і соціальних цілей сталого розвитку. Визначено ключові елементи такої системи, зокрема цільовий, суб’єктно-об’єктний, інституційно-нормативний, організаційно-управлінський, інструментальний та контрольно-адаптаційний, і розкрито їх функціональну роль у забезпеченні результативності екологічної трансформації підприємства. Доведено, що циркулярна економіка в межах екологічної трансформації повинна розглядатися не лише як сукупність технологічних рішень, а як управлінська парадигма, інтегрована в систему стратегічного менеджменту підприємства. Наукова новизна результатів дослідження: вперше систематизовано та обґрунтовано багатовимірну систему ефектів екологічної трансформації підприємства (екологічних, економічних, ресурсних, інвестиційних, управлінських, інформаційних, соціально-культурних, репутаційних, стратегічних і маркетингових), що дозволяє розглядати екологічну трансформацію не як витратну діяльність, а як джерело створення довгострокової доданої вартості та конкурентних переваг; удосконалено: - методологічний підхід до формування системи управління екологічною трансформацією підприємства шляхом виокремлення її структурних елементів та розкриття їх функціональної ролі у досягненні цілей сталого розвитку, що, на відміну від існуючих підходів, які, переважно, зосереджуються на екологічному менеджменті як інструменті дотримання нормативних вимог або окремих управлінських функціях, забезпечує комплексну інтеграцію екологічних, економічних і соціальних цілей у єдину багатокомпонентну та динамічну управлінську систему, орієнтовану на формування довгострокових еколого-економічних, управлінських та стратегічних ефектів; - підхід до обґрунтування результативності екологічної трансформації підприємства шляхом встановлення причинно-наслідкового зв’язку між інтеграцією інструментів управління екологічною трансформацією та формуванням комплексного еколого-економічного й управлінського ефекту, що, на відміну від існуючих підходів, які, переважно, фіксують окремі результати екологічних заходів або розглядають їх у межах нормативної відповідності, дозволяє пояснити механізм впливу управлінських інструментів на підвищення ресурсної ефективності, зниження екологічних ризиків, зростання інвестиційної привабливості та посилення ринкових позицій підприємства. Практична значущість результатів дослідження. Запропоновані у статті інструменти вдосконалення системи управління екологічною трансформацією підприємства в контексті сталого розвитку можуть бути використані підприємствами реального сектору економіки як інструмент стратегічного планування екологічних змін, формування ESG-орієнтованих управлінських рішень та обґрунтування інвестицій у циркулярні технології. Їх практичне впровадження створює підґрунтя для підвищення ресурсної ефективності, зниження екологічних ризиків, адаптації до зростаючих інституційно-нормативних вимог, а також для посилення конкурентних позицій підприємства на внутрішніх і зовнішніх ринках у довгостроковій перспективі. Ключові слова: сталий розвиток, система управління, екологічна трансформація підприємства, корпоративне управління, циркулярна економіка, мотиваційний механізм, інвестиційна привабливість, конкурентоспроможність. Kryvokulska N.M. TOOLS FOR IMPROVING THE MANAGEMENT SYSTEM OF ENTERPRISE ENVIRONMENTAL TRANSFORMATION IN THE CONTEXT OF SUSTAINABLE DEVELOPMENT Purpose. The aim of the article is to substantiate the integrated approach and tools for improving the management system of the environmental transformation of the enterprise, taking into account the modern challenges of sustainable development, aimed at increasing its competitiveness and investment attractiveness. Methodology of research. The theoretical and methodological basis of the article is formed by the principles of modern economic science as well as scientific works of domestic and international researchers in the field of sustainable development management and environmental transformation. The methodological basis of the study consists of a systematic approach and systematic analysis, which made it possible to consider the ecological transformation of an enterprise as a multi-component management system; methods of abstraction and logical generalization – to form the author's model of motivational support for the greening of activities; comparative analysis – to compare linear and circular models of economic management. The study employs systemic, structural, and functional analysis to substantiate the management system of enterprise environmental transformation, along with statistical methods to generalize and interpret available quantitative assessments and trends. Findings. From the perspective of a goal-oriented approach, the management system of enterprise environmental transformation is substantiated as an integrated, multi-component, and dynamic managerial system aimed at achieving environmental, economic, and social goals of sustainable development. The key elements of this system are identified, including target, subject–object, institutional–regulatory, organizational–managerial, instrumental, and control–adaptive components, and their functional roles in ensuring the effectiveness of environmental transformation are revealed. It is demonstrated that within environmental transformation, the circular economy should be considered not merely as a set of technological solutions but as a managerial paradigm integrated into the enterprise strategic management system. Originality: for the first time, a multidimensional system of effects of the ecological transformation of an enterprise (ecological, economic, resource, investment, managerial, informational, socio-cultural, reputational, strategic and marketing) has been systematized and substantiated, which allows us to consider ecological transformation not as a costly activity, but as a source of creating long-term added value and competitive advantages; improved: - methodological approach to the formation of a system for managing the environmental transformation of an enterprise by isolating its structural elements and revealing their functional role in achieving sustainable development goals, which, unlike existing approaches that mainly focus on environmental management as a tool for complying with regulatory requirements or individual management functions, ensures the comprehensive integration of environmental, economic and social goals into a single multi-component and dynamic management system focused on the formation of long-term ecological, economic, managerial and strategic effects; - an approach to justifying the effectiveness of an enterprise's environmental transformation by establishing a cause-and-effect relationship between the integration of environmental transformation management tools and the formation of a complex ecological, economic and managerial effect, which, unlike existing approaches that mainly record individual results of environmental measures or consider them within the framework of regulatory compliance, allows us to explain the mechanism of the influence of management tools on increasing resource efficiency, reducing environmental risks, increasing investment attractiveness and strengthening the market position of the enterprise. Practical value. The tools proposed in the article for improving the management system of the enterprise's ecological transformation in the context of sustainable development can be used by enterprises of the real sector of the economy as a tool for strategic planning of environmental changes, formation of ESG-oriented management decisions and justification of investments in circular technologies. Their practical implementation creates the basis for increasing resource efficiency, reducing environmental risks, adapting to growing institutional and regulatory requirements, as well as for strengthening the competitive position of the enterprise in domestic and foreign markets in the long term. Key words: sustainable development; management system; enterprise environmental transformation; сorporate governance; circular economy; motivational mechanism; investment attractiveness; competitiveness.
ТЕОРЕТИЧНІ АСПЕКТИ УПРАВЛІННЯ ІНТЕЛЕКТУАЛІЗАЦІЄЮ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВА В УМОВАХ ЦИФРОВІЗАЦІЇ
Бойчик В.Є., Собко О.М. ТЕОРЕТИЧНІ АСПЕКТИ УПРАВЛІННЯ ІНТЕЛЕКТУАЛІЗАЦІЄЮ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВА В УМОВАХ ЦИФРОВІЗАЦІЇ Мета. Дослідження теоретичних аспектів управління інтелектуалізацією діяльності підприємства та обґрунтування її ролі у формуванні інтелектуального капіталу і забезпеченні конкурентоспроможності підприємства. Методика дослідження. Для досягнення поставленої мети використовувались такі методи дослідження, як наукового узагальнення та систематизації, аналізу і синтезу, логічного абстрагування та порівняння, що дало змогу уточнити понятійно-категорійний апарат інтелектуалізації діяльності підприємства та обґрунтувати причинно-наслідкові зв’язки між інтелектуалізацією та інтелектуальним капіталом. Результати дослідження. Розкрито теоретичну сутність інтелектуалізації діяльності підприємства як динамічного процесу зростання ролі знань, інтелектуальної праці, інновацій та цифрових технологій у формуванні результатів господарської діяльності. Обґрунтовано причинно-наслідковий взаємозв’язок між інтелектуалізацією діяльності та формуванням інтелектуального капіталу підприємства, відповідно до якого інтелектуалізація виступає первинним процесом, а інтелектуальний капітал – результатом і водночас чинником подальшого розвитку цього процесу. Уточнено зміст технологічних знань і технологічних активів знань, визначено їх відмінності та роль у структурі інтелектуального капіталу. Показано, що технологічні активи знань формуються в процесі трансформації технологічних знань із неявної та персоніфікованої форми у формалізовану й економічно значущу. Визначено значення когнітивних знань у процесах інтелектуалізації діяльності підприємства, зокрема в контексті формування ментальних моделей, управлінських практик і підвищення якості управлінських рішень. Обґрунтовано роль цифровізації як чинника прискорення інтелектуалізації діяльності та ефективного використання інтелектуального капіталу підприємства. Наукова новизна результатів дослідження. Обґрунтовано авторський підхід до трактування інтелектуалізації діяльності підприємства як процесу трансформації когнітивних знань і технологічних активів знань у інтегрований інтелектуальний капітал, що формується в умовах цифровізації. Практична значущість результатів дослідження. Отримані результати можуть бути використані в процесі управління інтелектуалізацією діяльності підприємств, зокрема при формуванні та розвитку інтелектуального капіталу, удосконаленні системи управління знаннями та прийнятті управлінських рішень в умовах цифрової економіки. Ключові слова: інтелектуалізація, інтелектуалізація діяльності підприємства, інтелектуальний капітал, когнітивні знання, технологічні активи знань, цифровізація, управління, управління інтелектуалізацією, управління знаннями. Boіchyk V.Ye., Sobko O.M. THEORETICAL ASPECTS OF MANAGEMENT OF INTELLECTUALIZATION OF ENTERPRISE ACTIVITIES IN THE CONDITIONS OF DIGITIZATION Purpose. The aim of the article is to study the theoretical aspects of managing the intellectualization of an enterprise's activities and substantiate its role in the formation of intellectual capital and ensuring the competitiveness of an enterprise. Methodology of research. The following research methods were used to achieve the set goal, as particular: scientific generalization and systematization, analysis and synthesis, logical abstraction and comparison, which made it possible to specify the conceptual and categorical apparatus of intellectualization of the enterprise's activity and to substantiate the cause-and-effect relationships between intellectualization and intellectual capital. Findings. The theoretical essence of the intellectualization of enterprise activity as a dynamic process of increasing the role of knowledge, intellectual work, innovations and digital technologies in shaping the results of economic activity is revealed. The cause-and-effect relationship between the intellectualization of activity and the formation of intellectual capital of the enterprise is substantiated, according to which intellectualization is the primary process, and intellectual capital is the result and at the same time a factor in the further development of this process. The content of technological knowledge and technological assets of knowledge is clarified; their differences and role in the structure of intellectual capital are defined. It is shown that technological knowledge assets are formed in the process of transforming technological knowledge from an implicit and personified form into a formalized and economically significant one. The importance of cognitive knowledge in the processes of intellectualization of the company's activity is determined, in particular in the context of the formation of mental models, management practices and improving the quality of management decisions. The role of digitization as a factor in accelerating the intellectualization of activity and effective use of the enterprise's intellectual capital is substantiated. Originality. The author's approach to the interpretation of the intellectualization of the company's activity as a process of transformation of cognitive knowledge and technological assets of knowledge into integrated intellectual capital, which is formed in conditions of digitalization, is substantiated. Practical value. The obtained results can be used in the process of managing the intellectualization of enterprise activities, in particular, in the formation and development of intellectual capital, improving the knowledge management system, and making managerial decisions in the conditions of the digital economy. Key words: intellectualization, intellectualization of enterprise activity, intellectual capital, cognitive knowledge, technological assets of knowledge, digitalization, management, intellectualization management, knowledge management.
інтелектуалізація діяльності підприємства
ФОРМУВАННЯ СТРАТЕГІЧНОЇ СТІЙКОСТІ ПІДПРИЄМСТВ НА ОСНОВІ РОЗВИТКУ ПЕРСОНАЛУ
Брич В.Я. ФОРМУВАННЯ СТРАТЕГІЧНОЇ СТІЙКОСТІ ПІДПРИЄМСТВ НА ОСНОВІ РОЗВИТКУ ПЕРСОНАЛУ Мета. Дослідити, як розвиток персоналу формує стратегічну стійкість підприємств в умовах турбулентності і невизначеності. Методика дослідження. Використано методи аналізу і синтезу наукових джерел, систематизації HR-статистики, аналітичного порівняння показників утримання кадрів, плинності і залученості. Проведено структурно-логічний аналіз факторів стійкості і HR-практик. Результати дослідження. Показано, що інвестиції у професійний розвиток прямо корелюють з утриманням кадрів: 93 % працівників готові залишатися в компанії довше за умови професійного зростання, а пріоритет добробуту зменшує плинність на 40 %. Встановлено тенденції зростання витрат на навчання (з 1280 дол. до 1490 дол. на одного працівника у 2022–2024 рр.) і розглянуто структуру популярних методів навчання. Показано, що найбільші прогалини є у цифровій грамотності, комунікації і лідерстві, аналізі даних і управлінні змінами. Узагальнено чотири ключові елементи резилієнтності через HR-розвиток: безперервне навчання і підвищення компетенцій; управління знаннями й інноваціями; мотивація, залученість і підтримка добробуту; адаптивність організаційних структур і гнучкість працівників. Встановлено, що синергія цих елементів забезпечує здатність підприємства швидко адаптувати процеси, утримувати важливі компетенції і підвищувати продуктивність під час кризових змін. Наукова новизна результатів дослідження. Набуло подальшого розвитку обґрунтування ролі розвитку персоналу у формуванні стратегічної стійкості підприємств. На відміну від поширених підходів, де стійкість розглядається крізь призму технологічних, ресурсних або фінансових детермінант, у роботі обґрунтовано необхідність врахування людського виміру як ключового носія адаптивності і відновлювальних спроможностей організації. Уточнено зміст компонентів розвитку персоналу (компетентності, знання, мотивація, адаптивність), через які індивідуальна гнучкість працівників трансформується у макрорівневу стійкість підприємства. Практична значущість результатів дослідження. Сформовані ключові елементи резилієнтності через HR-розвиток можуть бути корисними для HR-менеджерів, керівників підприємств, консультантів з організаційного розвитку та антикризового менеджменту з метою підвищення стратегічної стійкості підприємств. Ключові слова: організаційна резилієнтність, людський капітал, знання та інновації, мотивація, персонал, навички майбутнього, стратегія, стійкість, гнучкість, адаптація, невизначеність. Brych V.Ya. FORMATION OF STRATEGIC RESILIENCE OF ENTERPRISES BASED ON PERSONNEL DEVELOPMENT Purpose. The aim is to investigate how personnel development shapes the strategic sustainability of enterprises in conditions of turbulence and uncertainty. Methodology of research. Methods of analysis and synthesis of scientific sources, systematization of HR statistics, analytical comparison of indicators of personnel retention, turnover and engagement were used. A structural and logical analysis of factors of stability and HR practices was conducted. Findings. It is shown that investments in professional development are directly correlated with personnel retention: 93% of employees are ready to stay in the company longer if there is career growth, and the priority of well-being reduces turnover by 40%. The growth trends in training costs (from $ 1,280 to $ 1,490 per employee in 2022–2024) and the structure of popular training methods are systematized. It is shown that the largest gaps are in digital literacy, communication and leadership, data analysis and change management. Four key elements of resilience through HR development are summarized: continuous learning and competence development; knowledge management and innovation; motivation, involvement and support for well-being; adaptability of organizational structures and flexibility of employees. It has been established that the synergy of these elements ensures the ability of an enterprise to quickly adapt processes, maintain important competencies, and increase productivity during crisis changes. Originality. The substantiation of the role of personnel development in shaping the strategic sustainability of enterprises has been further developed. Unlike common approaches, where resilience is considered through the prism of technological, resource or financial determinants, the work substantiates the need to take into account the human dimension as a key carrier of adaptability and recovery capabilities of the organization. The content of the components of personnel development (competences, knowledge, motivation, adaptability) is specified, through which the individual flexibility of employees is transformed into the macro-level sustainability of the enterprise. Practical value. The practical value of the work lies in the formation of managerial conclusions on how enterprises can increase strategic resilience through systemic HR practices. The obtained results may be useful for HR managers, business leaders, consultants in organizational development and anti-crisis management. Key words: organizational resilience, human capital, knowledge and innovation, personal, motivation, future skills, sustainability, resilience, flexibility, adaptation, uncertainty.